КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 758/11648/16-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1986/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року, постановлену під головуванням судді Захарчук С.С., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, скасування реєстрації рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень на об`єкт нерухомого майна, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з уточненою позовною заявою, в якій просив скасувати рішення приватного нотаріуса КМНО Незнайко Є.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 , індексний номер 31203813 від 02 вересня 2016 року, визнати за ним право власності на зазначену квартиру в порядку спадкування за законом та витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 на його користь спірну квартиру (т. 3 а.с. 169-176).

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року відмовлено ОСОБА_1 в прийнятті уточненої позовної заяви від 16 вересня 2021 року. Уточнену позовну заяву від 16 вересня 2021 року повернуто ОСОБА_1 (т. 3 а.с. 201-202).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 01 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (т. 3 а.с. 210-215).

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що висновок суду першої інстанції щодо зміни предмету та підстави позову не відповідає дійсності, оскільки підставою позову є порушення його прав, як спадкоємця, на отримання у власність майна, а ця підстава залишалася незмінною. Вказував, що зміна предмета позову необхідна саме для захисту його прав, оскільки змінилися обставини справи, а саме 02 грудня 2016 року під час розгляду справи квартира, яка є предметом спору, була придбана ОСОБА_5 та 02 липня 2021 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру. Звертав увагу на те, що разом з уточненою позовною заявою подав до суду клопотання про заміну неналежних відповідачів та залучення як відповідача ОСОБА_5

17 січня 2022 року надійшов відзив ОСОБА_5 в якому заявник просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу залишити без змін (т. 3 а.с. 235-238).

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснювався без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус КМНО Незнайко Є.В., ОСОБА_5 , про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, скасування реєстрації рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень на об`єкт нерухомого майна.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що спірна квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності його двоюрідному племіннику - ОСОБА_6 , єдиним спадкоємцем після смерті якого є ОСОБА_1 . Однак, вказане спадкове майно вибуло з його власності поза його волею, а власники квартири - його родичі (племінник, двоюрідна сестра ОСОБА_7 , двоюрідний дядько ОСОБА_8 ) за життя ніякого відчуження спірного майна не проводили.

Керуючись положеннями статей 203, 215 ЦК України, а також з урахуванням уточнень позовних вимог, позивач просив позов задовольнити, визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 02 вересня 2016 року, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , та скасувати державну реєстрацію прав на квартиру за ОСОБА_4 за № 2075, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 385, здійснений приватним нотаріусом КМНО Незнайком Є. В.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 26 березня 2018 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено (т. 2 а.с. 113-115).

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги з підстав, заявлених позивачем, до задоволення не підлягають, оскільки позивач обрав неправильний спосіб захисту своїх прав, а задоволення позову у спосіб, обраний позивачем, не відновить його права на спірну квартиру. Недійсність правочину позивачем не доведена.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 березня 2018 року залишено без змін (т. 3 а.с. 6-9).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 травня 2020 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 березня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року скасовано, а справу направлено новий розгляд до суду першої інстанції (т. 3 а.с. 120-125).

Суд касаційної інстанції виходив з того, що обраний позивачем, як спадкоємцем, який не оформив право власності на спадкове нерухоме майно, спосіб захисту права шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу спадкового майна, вчиненого третіми особами, є таким, що спрямований на відновлення його прав та відповідає змісту відповідного права та характеру його порушення.

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з уточненою позовною заявою, в якій просив скасувати рішення приватного нотаріуса КМНО Незнайко Є.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 , індексний номер 31203813 від 02 вересня 2016 року, визнати за ним право власності на зазначену квартиру в порядку спадкування за законом та витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 на його користь спірну квартиру (т. 3 а.с. 169-176).

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року відмовлено ОСОБА_1 в прийнятті уточненої позовної заяви від 16 вересня 2021 року. Уточнену позовну заяву від 16 вересня 2021 року повернуто ОСОБА_1 (т. 3 а.с. 201-202).

Повертаючи уточнену позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що змінилися фактичні обставини справи після початку першого судового засідання при первісному розгляді справи, проте позивач змінив і підстави, і предмет позову, який розглядався судами першої, апеляційної та касаційної інстанції.

Колегія суддів погодилась з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до суду, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується відповідна позовна вимога.

Згідно з ч. 4 ст. 49 ЦПК України у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею.

Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною третьою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, - після початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що позивач при новому розгляді справи має право змінити предмет або підстави позову лише у виключному випадку - якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання або після початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач під час нового розгляду справи подав уточнену позовну заяву, у якій змінив предмет позову, при цьому підстави позову, тобто юридично значимі обставини, якими обґрунтовані позовні вимоги, не змінив.

Разом з тим, позивач не навів фактичних обставин, які б змінилися після закінчення підготовчого засідання або після початку першого судового засідання при первісному розгляді справи, що могли бути виключною підставою для зміни предмета позову (т. 2 а.с. 85).

Посилання позивача на те, що спірну квартиру АДРЕСА_1 02 грудня 2016 року було придбано ОСОБА_5 , яка на його думку є належним відповідачем, не є виключним випадком для зміни предмета позову під час нового розгляду справи у розумінні ч. 4 ст. 49 ЦПК України, оскільки такий правочин вчинено до закінчення підготовчого засідання та до початку судового розгляду при первісному розгляді справи (т. 3 а.с. 182-183).

Крім того, за висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 травня 2020 року у цій справі, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу спадкового майна, вчиненого третіми особами, є таким, що спрямований на відновлення його прав та відповідає змісту відповідного права та характеру його порушення.

Таким чином, колегія суддів визнала правильним по суті висновок суду першої інстанції про повернення ОСОБА_1 уточненої позовної заяви з підстави, передбаченої ч. 4 ст. 49 ЦПК України.

Інші доводи апелянта цих висновків суду не спростовують, тому суд апеляційної інстанції їх відхилив.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова