233 № 233/4909/21
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
13 січня 2022 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
головуючої судді Бєлостоцької О.В.,
при секретарі Теліціній О.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
роглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
28 жовтня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому зазначив, що він є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому з 07 травня 1999 року зареєстрований його син ОСОБА_3 . З 2006 року відповідач з власної волі в будинку не проживає, витрат на його утримання не несе. Реєстрація ОСОБА_3 в будинку має наслідком порушення прав позивача як власника, негативно впливає на можливість оформити субсидію, у зв`язку з чим позивач просить визнати відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати відділ реєстрації Костянтинівської міської ради Донецької області зняти з реєстрації в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 як такого, що втратив право користування жилим приміщенням.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та його представник адвокат Єфанов І.Д. підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та зазначили, що відповідач в 2006 році з власної волі змінив місце проживання, переїхавши до Російської Федерації; наміру повертатись за місцем реєстрації не має.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_5 , яка є сусідкою позивача, в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 з 2006 року не мешкає в будинку АДРЕСА_1 , оскільки переїхав до Російської Федерації, де мешкає до теперішнього часу. Перешкод у користуванні будинком відповідачу з боку батька ОСОБА_1 не чинилось.
З`ясувавши позицію позивачки, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03 жовтня 2007 року є власником будинку АДРЕСА_1 (а.с.15-16).
Відповідно до довідки КП «Служба єдиного замовника» від 25 жовтня 2021 року, будинкової книги, адресної довідки ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17-20, 22, 35).
Проте, як вбачається з акту перевірки паспортного режиму від 25 жовтня 2021 року, ОСОБА_3 з 2006 року не мешкає в будинку АДРЕСА_1 ; його особисті речі в будинку відсутні (а.с.21).
Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону.
Приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_3 з власної волі з 2006 року не проживає в будинку АДРЕСА_1 без поважних причин, відсутні підстави вважати, що між сторонами існують будь-які домовленості стосовно збереження за відповідачем права користування житлом, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням зазначеного будинку.
Позовні вимоги про зобов`язання відділу реєстрації Костянтинівської міської ради Донецької області зняти ОСОБА_3 з реєстрації в будинку АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають, оскільки ОСОБА_3 є неналежним відповідачем щодо цих позовних вимог, а клопотання про залучення в якості співвідповідача відділ реєстрації Костянтинівської міської ради Донецької області ані позивачем, ані його представником не заявлялось.
Отже, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
В силу ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору (а.с.39) слід віднести на відповідача по справі.
На підставі 150 ЖК України, ст.ст. 317,319,391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 4,19,259,263, 264, 265, 280-282 ЦПК України , -
Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3 особою, яка втратила право користування жилим приміщенням будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлений 13 січня 2022 року.

Суддя