Справа №295/9505/21
20.01.2022 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира в складі:
головуючого судді - Зосименка О.М.,
при секретарі с/з - Забродцький А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в лютому 2020 року до нього зателефонували з поліції та служби у справах дітей і повідомили, що його сина ОСОБА_3 вилучили у ОСОБА_2 , оскільки подальше перебування дитини з матір`ю загрожувало життю дитини: не годувала, не лікувала, не розвивала, приводила в квартиру до сина алкоголіків (з усіма супутніми неподобствами), водила сина з собою по притонам. З 10 лютого 2020 року ОСОБА_3 проживає з позивачем. Вихованням та утриманням ОСОБА_3 займається позивач та його дружина ОСОБА_5 . З того часу як ОСОБА_3 відібрали у ОСОБА_2 і як син почав проживати з позивачом, ОСОБА_2 жодного разу не поцікавилась сином, не виявила бажання побачити сина тощо.
В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - органу опіки та піклування подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечує проти прийняття заочного рішення.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні у відсутності сторін, що відповідає положенню ст.ст. 200, 211, 223 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.03.2007 року.
Згідно відповіді служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради від 30.03.2021 року № 212/2, малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з моменту народження до ІНФОРМАЦІЯ_3 проживав з матір`ю ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Фактично з народження сина ОСОБА_3 мати ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: зловживала спиртними напоями, не забезпечувала належного відвідування дитиною дошкільного навчального закладу, приводила до квартири сторонніх осіб з асоціальною поведінкою, що становило загрозу життю та здоров`ю дитини. У зв`язку з такою ситуацією 10 лютого 2020 року батько ОСОБА_1 забрав малолітнього сина ОСОБА_3 до себе за адресою: АДРЕСА_2 . З цього часу ОСОБА_7 перебуває на вихованні та матеріальному утриманні батька ОСОБА_1 , який вирішує всі питання, пов`язані з навчанням, лікуванням, та розвитком сина. Мати ОСОБА_2 за період перебування дитини у батька матеріальної допомоги на його утримання не надавала, життям та здоров`ям сина не цікавилася, до органу опіки та піклування з приводу визначення днів та годин побачення з дитиною не зверталася.
Відповідно до нотаріально завіреної заяви від 27.07.2020 року, ОСОБА_1 , письмово підтверджую свою добровільну згоду щодо здійснення догляду та піклування за його малолітнім сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його дружиною, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якій він надає право вирішувати будь-які питання, пов`язані із проживанням, вихованням, навчанням і лікуванням тощо його дитини. Одночасно підтверджує свою згоду щодо тимчасового проживання його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 : АДРЕСА_2 , котра нестиме моральну та юридичну відповідальність за виховання його дитини у період його тимчасового перебування під її наглядом та піклуванням.
Згідно рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 19.01.2022 року № 46 про затвердження висновку щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд приходить до висновку про ухилення від виконання відповідачем батьківських обов`язків, що є підставою відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав.
Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
У відповідності до ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ч. 5 ст. 19 Сімейного Кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
В силу ч.2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття
Згідно з ч. 3 ст. 181, ст. 184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Враховуючи, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки відносно малолітнього сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання, а також зважаючи на висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки і піклування та пояснень свідків суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Також із відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави, так як позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, та на користь позивача, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначеним ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись Конвенцією «Про права дитини», ст. 164-166, 243, 244 Сімейного Кодексу України, , Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», 12, 13, 77, 81, 141, 206, 280, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд,-
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ).

Третя особа: Орган опіки та піклування Житомирської міської ради (м. Житомир, майдан С.П. Корольова 4/2, ).

Суддя О.М. Зосименко