ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1668/22 Справа № 185/2088/21 Суддя у 1-й інстанції - Гаврилов В. А. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макаров М.О.,

за участю секретаря - Заворотного К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Фермерського господарства "Шевела",

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Шевела" про розірвання договорів оренди землі, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2021 року позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець її брата ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ФГ "Шевела" на предмет розірвання договорів оренди землі площею 6,0064 га та 5,7471 га з кадастровими номерами: :01:046:0007, :01:046:0008, які знаходяться на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області та надані ОСОБА_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який уклав з відповідачем у 2008 році угоди з надання в оренду земель строком на 15 років, що зареєстровані у ПРВ ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України по земельним ресурсам" із номерами запису в реєстрі 72, 49, з підстав того, що після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач набула право власності в порядку спадкування на зазначені вище земельні ділянки та права орендодавця за договорами оренди від 23 лютого 2008 року, де п.37 договорів передбачено право орендодавця достроково розірвати договори оренди з орендарем, чим позивач скористалась, надіславши 10 лютого 2021 року відповідачеві заяви про розірвання договорів оренди землі, які залишились без відповіді, що і стало підставою для звернення позивача до суду з цими вимогами.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Шевела" про розірвання договорів оренди землі - задоволенні.

Розірвано договір оренди землі площею 5,7471 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області з кадастровим номером :01:046:0008, який укладений між ОСОБА_2 та Фермерським господарством «Шевела», зареєстрований у ПРВ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах», про що у державному реєстрі земель зроблено запис від 03.04.2008 року за № 72.

Розірвано договір оренди землі площею 6,0064 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області з кадастровим номером :01:046:0007, який укладений між ОСОБА_2 та Фермерським господарством «Шевела», строком на 15 років та зареєстрований у ПРВ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах», про що у державному реєстрі земель зроблено запис від 02.04.2008 року за № 49.

Вирішено питання розподілу судових витрат у справі (а.с.37- 38).

Не погодившись з рішенням суду, Фермерського господарства "Шевела" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.44-46).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 був власником земельних ділянок площею 5,7471га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області з кадастровим номером :01:046:0008 та площею 6,0064га для ведення сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:046:0007.

23.02.2008 року між ОСОБА_2 та Фермерським господарством «Шевела», були укладені договори оренди вказаних земельних ділянок строком на 15 років, які зареєстровані у ПРВ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах», про що у державному реєстрі земель було зроблено записи 03.04.2008 року за № 72 та 02.04.2008 року за № 49.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області 04 травня 2020 року, який за життя заповів зазначені земельні ділянки позивачеві, яка є його рідною сестрою.

У відповідності до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 03 лютого 2021 року, наданих позивачем у копіях, остання успадкувала земельні ділянки з кадастровими номерами :01:046:0008, :01:046:0007, внаслідок чого набула права орендодавця за договорами оренди землі від 23 лютого 2008 року.

Пунктом 37 договорів оренди земельних ділянок встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для розірвання договору, з чого суд першої інстанції дійшов висновку на підставі норм Закону України «Про оренду землі» про можливість припинення договору оренди земельної ділянки при переході права власності на орендовану земельну ділянку, оскільки це передбачено договорами оренди, який передбачає таку умову у разі переходу права власності на орендовані земельні ділянки і є підставою для розірвання договорів оренди

Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, доведеності та того, що позивач, як власник земельних ділянок, заявляючи своє право на дострокове розірвання договорів оренди землі з орендарем на підстав п.37 договорів, встановив факт ухилення відповідача від виконання цього пункту договорів на вимогу позивача, виходячи з дійсності змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням земельними ділянками відповідачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 4 статті 32 ЗУ «Про оренду землі» встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Колегія суддів зазначає, що сам доведений позивачем факт невиконання відповідачем вимоги від 10 лютого 2021 року, яку нею надіслано на адресу відповідача з розірвання договорів оренди на підставі п.37 договорів, є підставою для захисту порушеного майнового права позивача в судовому порядку у вірно визначений позивачем спосіб, оскільки право на такий позов у позивача виникло в силу набуття нею права власності на земельні ділянки в порядку спадкування та права орендодавця за спірними договорами оренди, умовами яких передбачено право орендодавця розірвати у достроковому порядку за вимогою орендодавця такого договору у разі зміни власника, що і відбулось за цими договорами, а зворотнього відповідачем не доведено ані при розгляді позовних вимог у суді першої інстанції, ані апеляційної скарги колегією суддів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для розірвання договорів оренди від 23 лютого 2008 року, укладених між ОСОБА_2 та відповідачем на підставі п.37 договорів, тобто зі зміною власника земельних ділянок.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Шевела" - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О.Макаров