Провадження №2/748/5/22
Єдиний унікальний № 748/319/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2022 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Хоменко Л.В.

секретаря Однолько Ю.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника адвоката Полубень С.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи: служби у справах дітей Деснянської районної у м. Чернігові ради Овсяника О.М.

приватного нотаріуса Матвієнко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи: Перша чернігівська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Матвієнко Оксана Василівна, Садівниче товариство «Буревісник», Служба у справах дітей Чернігівської міської ради про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки у порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , у якому просить визнати недійсним договір дарування від 15 грудня 2015 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на Ѕ частини земельної ділянки № НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Буревісник», посвідчений приватним нотаріусом Матвієнко О.В., з підстав його удаваності та визнати за її неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,02 га № НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Буревісник» у порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилась спадщина на частину квартири АДРЕСА_1 та на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,04 га у СТ «Буревісник», що знаходиться на території Новобілоуської сільської ради. Спадкоємцями після її смерті є її діти - дочка ОСОБА_4 , яка отримала відповідні свідоцтва про право на спадщину та син ОСОБА_6 , який є батьком її неповнолітнього сина ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , після його смерті відкрилась спадщина на 4/9 частини квартири АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки № НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Буревісник». Спадкоємцем після його смерті є його неповнолітній син ОСОБА_3 . 17 лютого 2014 року позивач в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В подальшому стало відомо, що нотаріус Підгайна О.І в 2014 році видала ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки в садівничому товаристві «Буревісник», як на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_5 ЇЇ ж сину нотаріус на її переконання умисно не видавала свідоцтво про право на спадщину, посилаючись на відсутність оригіналів правоустановлюючих документів. У травні 2019 року позивач дізналась, що належну їй 1/2 частину земельної ділянки ОСОБА_4 15 грудня 2015 року подарувала ОСОБА_2 , яка в свою чергу не допускає позивача до користування даною ділянкою, пояснюючи тим, що ділянку купила вцілому. Лише 10 жовтня 2019 року нотаріусом видано позивачу на ім`я неповнолітнього ОСОБА_6 свідоцтво про право на спадщину на 4/9 частини квартири, а у видачі свідоцтва на Ѕ частину земельної ділянки було відмовлено, оскільки при дослідженні документів було виявлено розбіжності у площі земельної ділянки. Вважає, що фактично між відповідачами по справі було укладено договір купівлі- продажу 1/2 частина земельної ділянки, але в порушення закону оформлено як договір дарування, оскільки, при укладенні договору купівлі - продажу частки земельної ділянки необхідно дотриматись правил переважної купівлі іншого співвласника, та в даному випадку отримати згоду органу опіки та піклування, оскільки її син є неповнолітнім. На момент укладення правочину власником іншої частини ділянки значилася у відповідному реєстрі померла ОСОБА_5 . Вважає, що її неповнолітньому сину ОСОБА_6 свідоцтво про право на спадщину нотаріусом не видавалось та не вносились до реєстру відповідні відомості навмисно, щоб створити передумови для отримання ОСОБА_4 свої частини земельної ділянки у спадщину та в подальшому внести виправлення відомостей про площу земельної ділянки та відчужити свою частину земельної ділянки без згоди її неповнолітнього сина.Наявність розбіжностей у розмірі земельної ділянки у правоустановлюючих дументах надавала нотаріусу можливість не видавати її сину свідоцтво про право на спадщину протягом строку позовної давності для визнання недійсним правочину. Позивач вважає, що зловживання нотаріуса підтверджуються тим, що вона не внесла відповідні відомості до реєстру речових прав після видачі ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки. Таким чином нотаріусом ОСОБА_7 вчинені неправомірні дії на порушення прав її сина, тому для їх відновлення просить визнати недійсним договір дарування від 15 грудня 2015 року з підстав його удаваності та визнати за неповнолітнім ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину земельної ділянки ( площею 0,02 га).

Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 березня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та справа призначено до судового розгляду.

Представником відповідача Першої Чернігівської державної нотаріальної контори надано відзив на позовну заяву, у якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що 03 грудня 2014 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_5 звернувся представник ОСОБА_8 . Для видачі свідоцтва ним було надано Державний акт на право приватної власності на землю із зазначенням площі земельної ділянки 0,04 га та витяг з ДЗК із зазначенням площі земельної ділянки 0,0407 га. Державним нотаріусом Петрушиним О.В. 03 грудня 2014 року видано ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0407 га, що розташована: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :05:000:3258. Свідоцтво про право на спадщину на ім`я сина спадкодавця, ОСОБА_6 , не видавалося. До дня смерті ОСОБА_6 за оформленням своїх спадкових прав, після померлої ОСОБА_5 , не звертався. 17 лютого 2014 року на підставі заяви, поданої ОСОБА_1 від імені малолітнього ОСОБА_6 була заведена спадкова справа. Державним нотаріусом Гордійко О.П. були зроблені відповідні запити, оскільки на момент звернення представника спадкоємця за консультацією у неї були відсутні документи, що встановлювали право власності на спадкове майно. Для оформлення спадкових прав на 1/2 частину земельної ділянки № НОМЕР_1 , що розташована у садівничому товаристві «Буревісник», кадастровий номер :05:000:3258, ОСОБА_1 було роз`яснено про необхідність отримати оригінал державного акта на право приватної власності на землю, отримати витяг з ДЗК, у випадку неможливості отримати оригінал. Для продовження оформлення спадкових прав на земельну ділянку ОСОБА_1 надала державному нотаріусу ОСОБА_7 копію державного акта на право власності на землю, із зазначеною площею земельної ділянки 0,04 га та відповідний витяг з ДЗК із зазначеною площею земельної ділянки 0,0428 га. Під час перевірки інформації щодо земельної ділянки із кадастровим номером :05:000:3258 за даними Реєстру речових прав на нерухоме майно було виявлено відкритий розділ на Ѕ частку земельної ділянки з одночасною реєстрацією права власності за ОСОБА_2 . За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно площа спірної земельної ділянки була вказана 0,0407 га та не співпадала із відомостями у витязі з ДЗК. Факт розбіжностей не є обманом чи затягуванням часу, а є лише перешкодою в оформленні спадкових прав. У зв`язку з відсутністю необхідних документів, на заяву ОСОБА_1 державним нотаріусом Підгайною О.І. 28 січня 2020 року була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка станом на 26 березня 2021 року не оскаржувалась.

07 червня 2021 року відповідачем ОСОБА_4 надано відзив - заперечення на позовну заяву, у якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що не зверталась до державного кадастрового реєстратора із заявою про внесення відомостей до державного земельного кадастру. Зазначає, що нею було запропоновано ОСОБА_1 виплатити компенсацію за її частку у земельній ділянці, але вона відмовила у грубій формі. В подальшому було запропоновано ОСОБА_1 спільно оформляти спадкові права на земельну ділянку, на що вона також відмовилась. Відповідач ОСОБА_9 ще за життя брата мала намір придбати всю ділянку вцілому, оскільки ця земельна ділянка знаходиться по-сусідству з її ділянкою. ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_6 відмовлялася оформляти документи на свою частину земельної ділянки. Зазначає, що Ѕ частина земельної ділянки має нікчемну ціну, тому вона подарувала її сусідам через неможливість використання. Фіктивність угоди заперечує.

У судовому засіданні позивач та її представник адвокат Полубень С.В. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Позивач зазначила, що відповідач ОСОБА_4 продала свою частину земельної ділянки відповідачці ОСОБА_2 з порушенням права переважної купівлі її неповнолітнього сина та щоб приховати вчинене, оформила правочин дарування земельної ділянки. Все це відбувалось з відома нотаріуса, яка навмисне затримувала з видачею її сину свідцтва про право на спадщину на земельну ділянку, щоб відповідачка мала змогу її безперешкодно оформити. Просила визнати за її сином право власності на 1/2 частину земельної ділянки розміром як зазначено у державному акті на землю 0,04 га.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнача частково, не заперечувала проти визнання за сином позивачки права власності на частину земельної ділянки, в іншій частині у задоволенні позовних вимог просила відмовити. Зазначила, що у 2012 році придбала суміжну земельну ділянку. З часом мали намір придбати і спірну земельну ділянку, почали оформляти документи, виявили розбіжності з технічною документацією. Після смерті брата ОСОБА_4 запропонувала придбати 1/2 земельної ділянки, на той час вона відмовилась, а у грудні 2015 року ОСОБА_4 падарувала їй свою частину земельної ділянки. Зазначає, що пропонувала позивачці придбати частину її ділянки, але та відмовилась. Будинок на цій земельній ділянці у аварійному стані, вона майже не користувалась ним. Стверджувала, що вона отримала частину спірної земельної ділянки саме в дар, безкоштовно.Стверджувала, що грошей за земельну ділянку вона ОСОБА_4 не платила.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином відповідно до умов Конвенції про правову допомогу і правових відносинах по цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року.

Представник третьої особи Першої чернігівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі їх представника.

Третя особа приватний нотаріус Матвієнко О.В. у судовому засіданні позовні вимоги щодо визнання недійсним посвідченого нею договору дарування не визнала. Зазначила, що при посвідченні спірного договору дарування нею дотримано всі вимоги чинного законодавства України( встановлено дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, усвідомлення сторонами значення та умов договору, його правові наслідки. Сторонами були надані всі необхідні документи. При вивченні документів зорієнтувалась, що була спільна часткова власність, однак для посвідчення договору дарування згода іншого співвласника не вимагається, тому іншого співвласника не встановлювала. Роз`яснювала сторонам, що укладається саме договір дарування, а не купівлі - продажу.

Представник третьої особи Служба у справах дітей Чернігівської міської ради Овсяник О.М. у судовому засіданні просив розглянути позов з дотриманням інтересів неповнолітньої дитини.

Представник садівничого товариства «Буревісник» у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином, його неявка не перешкоджає вирішенню питання.

Заслухавши вступне слово учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 01 вересня 2006 року вбачається, що батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (а.с.32).

Батько дитини ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується записами у свідоцтві про смерть. (а.с.31).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , мати ОСОБА_6 . (а.с.59).

Записами у державному акті на землю підтверджується, що на підставі рішення Новобілоуської сільської ради від 25 травня 2001 року № 60 ОСОБА_5 була власником земельної ділянки площею 0,04 га для ведення садівництва на території Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. ( а.с. 24)

Рішенням Деснянського районного суду м Чернігова від 08 липня 2014 року встановлено факт належності ОСОБА_5 державного акта про право на земельну ділянку серії ІІІ-ЧН № 021053, виданого на підставі рішення виконкому Новобілоуської сільської ради народних депутатів від 25 травня 2001 року № 60, площею 0,04 га, яка розташована на території Новобілоуської сільської ради садового товариства " Буревісник" для ведення садівництва, земельна ділянка № НОМЕР_1 .( а.с. 108)

Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до Першої Чернігівської районної нотаріальної контори звернулись: 08 вересня 2008 року її син ОСОБА_6 за законом на земельну ділянку( а.с. 116) та ОСОБА_4 06 лютого 2009 року на частину квартири у м. Чернігові ( за заповітом) та земельну ділянку ( за законом).

За повідомленням Першої чернігівської державної нотаріальної контори 17 лютого 2014 року була заведена спадкова справа № 111 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 . Із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1 , яка діє від імені малолітнього сина ОСОБА_3 . 10 жовтня 2019 року на ім`я ОСОБА_3 державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Підгайною О.І. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 4/9 частки квартири після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.45, 101-127).

Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30 вресня 2014 року, сформованого за заявою ОСОБА_4 , площу земельної ділянки з кадастровим номером: :05:000:3258, що знаходиться в Садовому товаристів " Буревісник" Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, зазначено 0,0407 га.( а.с. 119, 52)

03 грудня 2014 року державним нотаріусом Петрушиним О.В. ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,0407 га з кадастровим номером: :05:000:3258, що знаходиться в Садовому товаристві " Буревісник" Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області ( а.с. 123, 151)

Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15 грудня 2015 року, сформованого за заявою ОСОБА_4 , площу земельної ділянки з кадастровим номером: :05:000:3258, що знаходиться в Садовому товаристів " Буревісник" Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, зазначено 0,0428 га, в кадастровому плані зазначено опис меж земельної ділянки площею 0, 0428.( а.с. 153)

З копії відповіді в.о. начальника міжрайонного управління в Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління держгеокадастру у Чернігівській області вбачається, що 15 грудня 2015 року ОСОБА_4 зверталась до державного кадастрового реєстратора із заявою про внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру, а саме координати поворотних точок. Виправлені відомості були внесені на підставі виправленої технічної документації, у якій були допущені помилки у 2013 році. Підтвердженням є витяг з державного земельного кадастру НВ-015 від 15 грудня 2015 року.( а.с. 48, 111).

Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20 листопада 2019 року, від 06 жовтня 2020 року, сформованого за заявою ОСОБА_1 , площу земельної ділянки з кадастровим номером: :05:000:3258, що знаходиться в Садівничому товаристів " Буревісник" Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, зазначено 0,0428 га. В додатку до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06 жовтня 2020 року кадастровий план земельної ділянки :05:000:3258, зазначено 0, 0428 га з описом меж земельної ділянки.( а.с. 56, 57-58, 110 зворот)

Постановою державного нотаріуса Першої чернігівської державної нотаріальної контори Підгайної О.І. від 28 січня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 у видачі на ім`я її сина свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,04 га, кадастровий номер :05:000:3258, що розташована у СТ «Буревісник» Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, оскільки було встановлено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманих з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером № 188572941 від 13 листопада 2019 року, площа земельної ділянки № НОМЕР_1 становить 0,0407 га. Для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,04 га представником спадкоємця було надано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 від 20 листопада 2019 року, у якому площа вказаної земельної ділянки була зазначена як «0,0428 га». (а.с.49).

Згідно витягу із технічної документації про нормативно - грошову оцінку земельної ділянки від 06 жовтня 2020 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,0428 га, що розташована у СТ «Буревісник» Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, станом на 06 жовтня 2020 року становить 1 708 грн. 74 коп. (а.с.50).

Відповідно до п. 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, права власності на об`єкт нерухомого майна, реєстрацію яких проведено до 01.01.2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв`язку із втратою відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою, використовуються відомості з Державного земельного кадастру або Реєстру прав власності на нерухоме майно. У разі наявності в заявника копії примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого державного акта подається також відповідна копія.

За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30 травня 2019 року, власником Ѕ частини земельної ділянки № НОМЕР_1 , кадастровий номер :05:000:3258, що розташована у СТ «Буревісник» Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, загальною площею 0,0407 га є ОСОБА_2 за Договором дарування від 15 грудня 2015 року, власником іншої Ѕ частини земельної ділянки № НОМЕР_1 є ОСОБА_5 , на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 021053, виданого 17 грудня 2001 року. (а.с.52-58).

На підставі досліджених та проаналізованих доказів судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 має право на спадкування після смерті свого батька ОСОБА_6 1/2 частини земельної ділянки, яку в свою чергу ОСОБА_6 успадкував за законом після смерті матері ОСОБА_5 , подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, але за життя не оформив спадкових прав. Однак через відсутність оригіналу правоустановлюючого документа, державного акта на землю, та розбіжності у площі земельної ділянки у відомостях з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманих з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( площа земельної ділянки № НОМЕР_1 становить 0,0407 га) та з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 від 20 листопада 2019 року, у якому площа вказаної земельної ділянки зазначена зазначена 0,0428 га, а також ненаданні позивачем довідки землевпорядної організації, яка б пояснювала розбіжності у площі земельної ділянки, державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину вказаної земельної ділянки.

Таким чином, встановлено, що в позасудовому порядку позивач позбавлена можливості отримати в нотаріальній конторі відповідне свідоцтво про право на спадщину на ім`я свого неповнолітного сина ОСОБА_6 та розпоряджатися своїм майном у відповідності до чинного законодавства.

Положення ст. ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Враховуючи те, що ст. 392 ЦК України дозволяє визнавати право власності у разі, коли воно оспорюється або не визнається іншою особою, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,0407 га, що розташована на території Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у садівничому товаристві «Буревісник», кадастровий номер :05:000:3258, за відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманих з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером № 188572941 від 13 листопада 2019 року, згідно яких площа земельної ділянки № НОМЕР_1 становить 0,0407 га. За таких обставин, у цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про визнання недійсним договору дарування 1/2 частини земельної ділянки, суд зазначає таке.

За Договором дарування від 15 грудня 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Матвієнко О.В., зареєстрованим в реєстрі за № 2478, ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 Ѕ частку земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,0407 га, що розташована на території Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у садівничому товаристві «Буревісник», кадастровий номер :05:000:3258 (а.с.149-150).

Зазначена Ѕ частка земельної ділянки належала ОСОБА_4 , як спадкоємцю першої черги після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03 грудня 2014 року державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Петрушиним О.В. (а.с.151).

За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30 травня 2019 року, власником Ѕ частини земельної ділянки № НОМЕР_1 , кадастровий номер :05:000:3258, що розташована у СТ «Буревісник» Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, загальною площею 0,0407 га є ОСОБА_2 за Договором дарування від 15 грудня 2015 року. Власником іншої Ѕ частини земельної ділянки № НОМЕР_1 є ОСОБА_5 , на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 021053, виданого 17 грудня 2001 року. (а.с.52-58).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

За змістом ст.ст. 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Правовою метою договору дарування є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Положеннями ст. 235 ЦК України визначається, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Відповідно до частини першої статті 202, частини третьої статті 203 ЦК України головною вимогою для правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, що суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясування питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

За загальним правилом тягар доказування удаваності правочину покладається на позивача.

Таким чином, позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: факт укладання правочину, що за його думкою є удаваним; спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети ніж приховати інший правочин; настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі № 761/12145/17 (провадження № 61-11495св19), від 14 серпня 2019 року у справі № 369/11750/15-ц (провадження № 61-21383св18).

Для визнання угоди удаваною позивачу необхідно надати відповідні докази, а суду встановити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їх дії були направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників.

Обгрунтовуючи позов про визнання договору дарування частини земельної ділянки удаваними на підставі ст. 235 ЦК України, позивач посилається на те, що насправді між відповідачами по справі укладено договір купівлі- продажу земельної ділянки.

Як вбачається зі змісту пунктів 13 оспорюваного договору ( а.с. 150) сторони правочину стверджують, що однакового розуміють значення, умови та правові наслідки цього договору, підтверджують дійсність намірів при його укладенні, заперечень щодо кожної із умов правочину не має, а також те, що укладений договір не вчиняється під впливом помилки, обману, насильства, впливу тяжкої обставини, не носить характеру фіктивного та удаваного правочину. Сторонам роз`яснено наслідки ст.215, 216, 235,236 Цивільного кодексу України про підстави та правові наслідки недійсності правочину.

У письмових запереченнях ОСОБА_4 стверджувала, що пропонувала ОСОБА_1 спільно оформляти спадкові права на земельну ділянку, на що вона не погодилась. Відповідач ОСОБА_9 ще за життя брата мала намір придбати земельну ділянку вцілому, оскільки вона знаходиться по-сусідству з її ділянкою. ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_6 відмовлялася оформляти документи на свою частину земельної ділянки, тому через мізерну ціну Ѕ частина земельної ділянки та неможливість її використання самостійно вона подарувала її сусідці ОСОБА_2 .

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 стверджувала, що отримала 1/2 частину спірної земельної ділянки саме в дар, грошей ОСОБА_4 вона не платила.

У пункті 4 спірного договору зазначено, що сторони стверджують, що Ѕ частка земельної ділянки фактично передана дарувальником та прийнята обдаровуваною у володіння та користування до підписання цього договору.

Як вбачається зі змісту пунктів 3.1. та 3.2 спірного Договору дарування нотаріусом перевірялась наявність земельних сервітутів або інших обмежень прав на землю, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданим 15 грудня 2015 року Управління Держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівської області, за номером НВ-015, перевірялась відсутність заборони на відчуження земельної ділянки, Ѕ частка якої відчужується, обтяження іпотекою, а також інших обтяжень та прав третіх осіб за даними Державного реєстру прав на нерухоме майно, витяги №125997622 та №125997929 від 15 грудня 2015 року. Відсутність податкової застави щодо майна Дарувальника перевірено за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна 15 грудня 2015 року, витяг №48576556.

Положення частини шостої ст. 81 ЦПК України забороняють здійснювати доказування через припущення, тобто твердження, які самі по собі потребують доведення.

Позивачем не надано доказів наявності фактичної волі сторін оспорюваного нею договору, спрямованого на укладення саме договору купівлі -продажу, не надано доказів на підтвердження оплатності цього договору, а також його ціни, що є обов`язковими складовими договору купівлі - продажу.

Твердження позивача про те, що відповідачі, уклавши нотаріально посвідчений договір дарування частини земельної ділянки, фактично мали на меті приховати договір купівлі - продажу, щоб уникнути повідомлення неповнолітнього сина позивача про переважну купівлю цієї частини земельної ділянки та уникнути отримання згоди органу опіки та піклування на вчинення такого правочину, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та є припущенням сторони позивача, яке не доведено належними доказами.

Посилання представника позивача на п. 43 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо розпорядження майном, що є спільною

сумісною власністю, зокрема, що для нотаріального посвідчення,

підписуються всіма співвласниками цього майна або уповноваженими

ними особами, є безпідставним, оскільки зазначена інстркукція втратила чинність з 07 березня 2012 року у звязку із затвердженням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. А окрім того, п.43 цієї Інструкції регулював питання щодо розпорядженнґ майном, що є спільною сумісною власністю, а у нашому випадку земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності.

Пунктом 5 Глави І розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено умови реалізації переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності, зокрема, якщо один з учасників спільної часткової власності продає належну йому частку в спільній власності іншій особі, нотаріус повинен упевнитись у тому, що продавець у письмовій формі повідомив усіх інших учасників спільної часткової власності (як фізичних, так і юридичних осіб) про свій намір продати свою частку іншій особі із зазначенням ціни та інших умов, на яких продається ця частка.

Однак, пунктом 5.5 Пордку передбачено, що правила, викладені у цьому пункті, не застосовуються при посвідченні, зокрема, договорів дарування.

Частиною першою ст. 362 ЦК України передбачено право переважної купівлі частки у праві спільної часткової власності перед іншими особами за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Частиною четвертою цієї статті передбачено, що у разі продажу продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

Таким чином, при укладенні договору дарування частини земельною ділянки, що перебуває у спільній частковій власності законом не встановлено обов`язку продавця повідомляти усіх інших учасників спільної часткової власності (як фізичних, так і юридичних осіб) про свій намір подарувати свою частку іншій особі.

Судом встановлено, що оспорюваний правочин був вчинений відповідно до вимог законодавства, що визначають порядок його укладення. Під час оформлення правочину нотаріусом була здійснена перевірка наявності відомостей про обтяження, арешти, іпотеки на відчужуваний об`єкт нерухомості за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що оспорюваний договір дарування є удаваним, крім того будь- яким чином порушує права її неповнолітнього сина, оскільки не доведено належними і допустимими доказами обставини, на які посилається позивач у позові. За таких обставин, цій частині позову позивачу слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних виомог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , заявлені в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим в АДРЕСА_3 , в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,0407 га, що розташована у на території Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у садівничому товаристві «Буревісник», кадастровий номер :05:000:3258.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору дарування від 15 грудня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Матвієнко О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2478, за яким ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 Ѕ частку земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,0407 га, що розташована у на території Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у садівничому товаристві «Буревісник», кадастровий номер :05:000:3258.

Повний текст рішення суду складено 30 травня 2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Хоменко Л.В.