КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 року

справа № 369/15990/18

провадження № 22-ц/824/2844/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

при секретарі: Русинчук І.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 травня 2021 року, постановленого під головуванням судді Ковальчук Л.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що з 11.09.2008 року позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.05.2018 року розірвано. За час шлюбу сторонами було придбано наступне майно: житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 59,8 кв.м., житловою площею 14,3 кв.м, зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1 ; автомобіль марки «Renault Lodgy», д/н НОМЕР_1 , 2016 року випуску, синього кольору, номер шасі НОМЕР_2 , що зареєстрований на ім`я відповідача; квартира загальною площею 70,8 кв.м, житловою площею 39,6 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 . Позивач вважає, що все вказане майно є спільною сумісною власністю сторін, а тому підлягає поділу між ними, оскільки мирним шляхом поділити майно не видається за можливе.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 травня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру, загальною площею 70,8 кв.м, житловою площею 39,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири загальною площею 70,8 кв.м., житловою площею 39,6 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири загальною площею 70,8 кв.м., житловою площею 39,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Залишено квартиру загальною площею 70,8 кв.м, житловою площею 39,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 59,8 кв.м, житловою площею 14,3 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 59,8 кв.м, житловою площею 14,3 кв.м.

Залишено житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 59,8 кв.м, житловою площею 14,3 кв.м., у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Renault Lodgy», д/н НОМЕР_1 , 2016 року випуску, синього кольору, номер шасі НОМЕР_2 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Renault Lodgy», д/н НОМЕР_1 , 2016 року випуску, синього кольору, номер шасі НОМЕР_2 .

Залишено автомобіль марки «Renault Lodgy», д/н НОМЕР_1 , 2016 року випуску, синього кольору, номер шасі НОМЕР_2 , у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В іншій частині позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині визнання спільною сумісною власністю квартири та визнання за сторонами права власності по Ѕ частини квартири скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вимог.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між сторонами укладено договір, за умовами якого позивач безоплатно відчужив на користь відповідача всі належні йому майнові права на квартиру, та апелянт вважає, що за своєю природою вказаний правочин є договором дарування майнових прав.

Зазначає, що укладаючи договір про відступлення права вимоги, сторони фактично скористались передбаченим ст. 69 СК України правом на поділ спільного майна та розділили майно за взаємною згодою.

В судовому засіданні відповідач та її представник апеляційну скаргу підтримали.

В судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечувала.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вирішуючи питання про поділ спільного майна подружжя суд першої інстанції виходив із того, що спірна квартира, є спільною сумісною власністю подружжя, це майно набуте сторонами за час шлюбу, а тому підлягає поділу між ними у рівних частинах.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 11.09.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, актовий запис № 316.

14.05.2018 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

За час шлюбу, а саме 10.02.2010 року між ДП «Дніпровський круг» та ОСОБА_1 було укладено договір № 10/02/10-Б, згідно з яким ДП «Дніпровський круг» продає, а ОСОБА_1 купує майнові права на предмет договору (двокімнатна квартира АДРЕСА_3 ).

Відповідно до договору, майнові права на предмет договору - права на одержання у власність квартири після прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового комплексу, а також право вимоги до ДП «Дніпровський круг» щодо будівництва та передачі у власність квартири.

12.02.2010 року ОСОБА_1 здійснив оплату майнових прав на квартиру згідно з договором 10/02/10-Б від 10.02.2010 року на суму 401790,00 грн, що підтверджується квитанцією від 12.02.2010 року (а.с.125 т.1).

30.01.2017 року було виготовлено Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_1

27.11.2017 року між ДП «Дніпровський круг» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 10/02/10-Б від 10.02.2010 року, згідно з якою сторони погодили нові характеристики майнових прав на квартиру, а саме двокімнатна квартира АДРЕСА_2 .

27.11.2017 року між ДП «Дніпровський круг» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 2 до договору № 10/02/10-Б від 10.02.2010 року, згідно з якою сторони визначили розмір компенсації у разі переуступки права вимоги на майнові права на квартиру третім особам.

27.11.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір № 27-11/2017, згідно з яким ОСОБА_1 відступив на користь ОСОБА_2 усі свої права та обов`язки за Договором № 10/02/10-Б від 10.02.2010 року, укладеним з ДП «Дніпровський круг», а ОСОБА_2 прийняла на себе зазначене право вимоги.

12.10.2018 року між ДП «Дніпровський круг» та ОСОБА_2 було укладено Акт приймання-передачі квартири за Договором № 10/02/10-Б від 10.02.2010 року, згідно з яким вказано, що з метою реєстрації прав власності на квартиру АДРЕСА_2 , на виконання умов Договору № 10/02/10-Б від 10.02.2010 року ДП «Дніпровський круг» передало, а ОСОБА_2 прийняла квартиру, як сукупність майнових прав на квартиру, та до підписання цього акту отримала повний доступ до квартири і набір ключів. Загальна площа квартири АДРЕСА_2 становить 70,8 кв.м, житлова площа 39,6 кв.м, кількість кімнат - дві.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 142144542 від 22.10.2018 року та № 145050926 від 13.11.2018 року квартира загальною площею 70,8 кв.м, житловою площею 39,6 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 та зазначено про підстави виникнення права власності (додаткова угода № 1 від 27.11.2017 року до договору № 10/02/10-Б, укладена між ДП «Дніпровський круг» та ОСОБА_1 ; договір № 27-11/2017 від 27.11.2017 року, укладений між ДП «Дніпровський круг» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; витяг з переліку осіб, кошти яких залучалися для будівництва об`єкта нерухомого майна № 191-КВ/2018 від 12.10.2018 року ДП «Дніпровський круг»; акт приймання-передачі квартири від 12.10.2018 року, укладений між ДП «Дніпровський круг» та ОСОБА_2 ; додаткова угода № 2 від 27.11.2017 року до договору № 10/02/10-Б, укладена між ДП «Дніпровський круг» та ОСОБА_1 ; договір № 10/02/10-Б від 10.02.2010 року, укладений між ДП «Дніпровський круг» та ОСОБА_1 ; технічний паспорт № 6907 від 02.05.2018 року).

Згідно з ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 69 Сімейного кодексу України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 22, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Відповідно до п. 24 Постанови до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Виходячи з аналізу наведених вище норм законодавства, обов`язок довести ті обставини, що майно, придбане в шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладено на останнього.

Отже, законодавством установлено презумпцію спільної сумісної власності майна, набутого подружжям за час шлюбу.

В обґрунтування доводів того, що спірна квартира є власністю ОСОБА_2 , остання посилалась на договір № 27-11/2017 від 27.11.2017 року, про відступленням позивачем на її користь права вимоги майнових прав на спірну квартиру. На думку відповідача, укладений договір є правочином, яким сторони вирішили питання щодо розподілу майна.

Разом із тим, договір про відступлення права вимоги не є домовленістю подружжя про поділ спільного майна між ними та не може бути підставою для визнання права власності за відповідачем. За даним договором позивач відступив виключно право вимоги на передачу квартири, однак право на набуття спільного майна, набутого за час шлюбу, вказаним договором не спростовується.

Посилання ОСОБА_2 на поштову переписку між сторонами не замінює договір подружжя про розподіл майна, тому судом апеляційної інстанції не приймається до уваги.

Будь-яких інших належних доказів, які свідчать про існування домовленості про поділ майна між сторонами, суду не надано.

Виходячи з характеру спірних правовідносин сторін, фактичних обставин справи, судом встановлено, що спірну квартиру придбано за час шлюбу сторін. Незалежно від того, на кого з подружжя оформлено нерухоме майно, придбана ними квартира згідно з ст. 60 СК України належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що про відсутність підстав вважати, що таке майно належить виключно відповідачу, оскільки докази на спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі чи наявності домовленостей між сторонами щодо його поділу відсутні.

Положеннями ч. 1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 травня 2021 року залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 19 травня 2022 року.

Суддя-доповідач

Судді