ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3671/22 Справа № 210/5536/21 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони справи:

позивач - Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2022 року, ухваленого суддею Сільченком В.Є. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року позивач Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті рад звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої державної соціальної допомоги.

В обґрунтування позову зазначив, що 07.06.2018 року ОСОБА_1 (далі - Відповідач) звернулась до Управління із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, та пільг у якій просила призначити їй державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю віком до 18 років та надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років.

02.07.2018 року Управлінням було прийнято рішення про призначення з 01.07.2018 року по 30.06.2020 року включно Відповідачу державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю віком до 18 років, а саме на доньку Відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (розмір допомоги на дату призначення становив 1016,40 грн. щомісячно) та надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю віком від 6 до 18 років (розмір надбавки на дату призначення становив 972 грн. щомісячно).

В подальшому розмір державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю віком до 18 років та надбавки на догляд на дитину з інвалідністю віком від 6 до 18 років збільшувався, у відповідності до Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 №966-ХІУ, у зв`язку із зростання розміру прожиткового мінімуму.

Згідно з медичним висновком №50 на дитину (підлітка) - інваліда віком до 18 років від 05.06.2018 у доньки Відповідача - ОСОБА_1 було встановлено захворювання та патологічний стан, які відповідають розділу 12 пункту 1 підпункту 1.30 «Переліку медичних показань, які дають право на отримання соціальної пенсії інвалідам віком до 18 років», затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерством праці і соціальної політики, Міністерства Фінансів України 545/471/517 від 08.11.2001.

Строк дії зазначеного висновку комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» Криворізької міської ради було встановлено до 01 липня 2020 року. Дата перегляду - 01 червня 2020 року.

З метою посилення соціального захисту населення на період вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- СоV-2, виплата допомоги та надбавки на догляд здійснювались у відповідності з підпунктом 3 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги», якою передбачено, що у разі коли отримувачами державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю пропущено строк переогляду, виплата таких видів допомоги не зупиняється до закінчення строку дії карантину з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої допомоги на підставі результатів переогляду та заяви отримувачів або їх батьків чи інших законних представників.

Пунктом 3 зазначеної Постанови також було встановлено, що особи, яким виплачується державна соціальна допомога, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, інформують орган соціального захисту населення про зміну всіх обставин, які впливають на визначення права та розміру допомоги, шляхом надсилання письмового звернення поштою, за допомогою засобів електронного зв`язку (електронне звернення) та телефонного зв`язку.

30.06.2021 року на запит Управління надійшов лист з Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» Криворізької міської ради, згідно з яким було встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (донька Відповідача) перебуває під спостереженням сімейного лікаря у відповідності до укладеної декларації і що 06.06.2018 рішенням ЛКК було видано «Медичний висновок №50 на дитину (підлітка) інваліда віком до 18 років» дійсний до 01.07.2020 року. Як далі було зазначено в листі, що з 01.06.2020 року батьки з дитиною з приводу продовження статусу «дитина з інвалідністю» не зверталися.

27.05.2021 року дитина була оглянута кардіологом та підстав для продовження надання соціальної допомоги не встановлено. Додатково також було повідомлено, що дитина з червня 2018 до кардіолога не зверталась.

Таким чином, Відповідач не мала права на отримання державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю віком до 18 років та надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю віком від 6 до 18 років, у зв`язку з відсутністю висновку лікарсько-консультативної комісії у відповідності до затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерством праці соціальної політики Міністерства Фінансів України 545/471/517 від 08.11.2001 починаючи з 01.07.2020.

Сума надміру виплачених коштів, які підлягають відшкодуванню за період з 01.07.2020 по 31.12.2020 становить 13 533,60 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2022 року відмовлено в задоволенні позовних вимог Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої державної соціальної допомоги.

Позивач Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради, будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій посилаючиь на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, його необґрунтованість і незаконність, просить скасувати судове рішення, ухвалити нове, яким задовольнити у повному обсязі заявлені до ОСОБА_1 позовні вимоги та стягнути з Відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору.

При цьому, Позивач не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, оскільки підставою для виплат соціальної допомоги був медичний висновок №50 на дитину (підлітка) інваліда віком до 18 років від 05.06.2018 року доньки Відповідача ОСОБА_1 , строк дії якого закінчився 30 червня 2020 року, тому виплата автоматично припиняється за відсутності підстав для її продовження, зокрема на підставі результатів перегляду заяви отримувачів або їх батьків чи інших законних представників. Вважає такий висновок суду помилковим, оскільки продовження здійснення виплат соціальної допомоги Відповідачу після закінчення терміну дії медичного висновку є дія підпункту 3 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги», якою передбачено, що у разі коли отримувачами державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю пропущено строк переогляду, виплата таких видів допомоги не зупиняється до закінчення строку дії карантину з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої допомоги на підставі результатів переогляду та заяви отримувачів або їх батьків чи інших законних представників, тому рішення про автоматичне продовження виплати соціальної допомоги було прийнято Позивачем виключно в рамках чинного законодавства на підставі вимог ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та норм підзаконного нормативного-правового акту, а саме підпункту 3 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги».

Також Позивач вважає, що суд першої інстанції невірно тлумачить норми статті 1215 ЦК України, оскільки судом не взято до уваги те, що саме з метою посилення соціального захисту населення на період вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- СоV-2 Позивач діяв не добровільно, а виключно, виконуючи приписи, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 №264, продовжуючи на період карантину виплати державної соціальної допомоги без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення.

Скаржник зазначає, що Відповідач діяла недобросовісно, оскільки не повідомила Управління про факт не звернення з 01.06.2020 року разом з донькою ОСОБА_1 до відповідних органів медико-соціальної експертизи або лікарсько-консультативних комісій дитячих лікувально-профілактичних закладів у зв`язку із закінченням строку дії медичного висновку №50 від 05.06.2018, продовжуючи отримувати соціальну допомогу, а обов`язок повідомляти про зміну всіх обставин, які вливають на виначення права та розмірі допомоги покладено на саме на отримувача відповідної допомоги, що визначено п.3.15 Порядку, п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги».

Відзив на апеляційну скаргу Позивача не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 07.06.2018 року ОСОБА_3 звернулась до Управління із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, та пільг у якій просила призначити їй державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю віком до 18 років та надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років (а.с. 8).

02.07.2018 року Управлінням було прийнято рішення про призначення з 01.07.2018 року по 30.06.2020 року включно Відповідачу державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю віком до 18 років, а саме на доньку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (розмір допомоги на дату призначення становив 1016,40 грн. щомісячно) та надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю віком від 6 до 18 років (розмір надбавки на дату призначення становив 972 грн. щомісячно) (а.с. 11).

Згідно з медичним висновком №50 на дитину (підлітка) - інваліда віком до 18 років від 05.06.2018 у доньки Відповідача - ОСОБА_1 було встановлено захворювання та патологічний стан, які відповідають розділу 12 пункту 1 підпункту 1.30 «Переліку медичних показань, які дають право на отримання соціальної пенсії інвалідам віком до 18 років», затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерством праці і соціальної політики, Міністерства Фінансів України 545/471/517 від 08.11.2001 (а.с. 10).

Строк дії зазначеного висновку комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» Криворізької міської ради було встановлено до 01 липня 2020 року. Дата перегляду - 01 червня 2020 року.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову Позивачу у задоволенні позовних вимог, заявлених до ОСОБА_1 , виходив з того, що рішення про продовження допомоги було прийняте без участі та волевиявлення відповідача, а УПСЗН не пересвідчилось у наявності права у відповідача на подальше отримання допомоги та продовжило її призначення та виплату, отже судом не встановлено та не підтверджено належними доказами, що відповідач з метою одержання допомоги діяла недобросовісно та умисно не повідомила орган соціального захисту населення, тоді, як вчинення Позивачем дій на власний розсуд, маючи відповідний медичний висновок та рішення про виплату на певний строк (до липня 2020 року) не можна розцінювати як протиправність дій відповідача щодо ненадання інформації, яка не вимагається, оскільки саме на позивача покладено обов`язок перевіряти та контролювати правомірність здійснення виплат призначеної грошової допомоги.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції та погоджується із доводами Позивача, викладеними у скарзі з огляду на таке.

За вимогами ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

Статтею 1215 ЦК України законодавцем передбачені два винятки із правила, встановленого щодо обов`язку повернення, безпідставно набутих заробітної плати і платежів, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліментів та інших грошових сум, які надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, а саме: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, підставою для виплати Відповідачу державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю віком до 18 років та надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років був медичний висновок №50 на дитину (підлітка) - інваліда віком до 18 років від 05.06.2018 року, доньки відповідача - ОСОБА_1 , яким у дитини було встановлено захворювання, яке відповідно до «Переліку медичних показань, які дають право на отримання соціальної пенсії інвалідам віком до 18 років» давало право на отримання соціальної пенсії інвалідам віком до 18 років, строк дії якого було встановлено до 01 липня 2020 року

02.07.2018 року за заявою ОСОБА_1 на підставі наданих нею медичних документів Управлінням праці та соціального захисту населення було прийнято рішення про призначення з 01.07.2018 року по 30.06.2020 року включно Відповідачу державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю віком до 18 років, а саме на доньку Відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (розмір допомоги на дату призначення становив 1016,40 грн. щомісячно) та надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю віком від 6 до 18 років (розмір надбавки на дату призначення становив 972 грн. щомісячно).

Під час виплати державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю віком до 18 років та надбавки на догляд на дитину з інвалідністю віком від 6 до 18 років її розмір збільшувався, у відповідності до Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 №966-ХІУ, у зв`язку із зростання розміру прожиткового мінімуму.

В подальшому, з метою посилення соціального захисту населення на період вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- СоV-2, виплата допомоги та надбавки на догляд здійснювались у відповідності з підпунктом 3 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги», якою передбачено, що у разі коли отримувачами державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю пропущено строк переогляду, виплата таких видів допомоги не зупиняється до закінчення строку дії карантину з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої допомоги на підставі результатів переогляду та заяви отримувачів або їх батьків чи інших законних представників.

Пунктом 3 зазначеної Постанови було визначено, що особи, яким виплачується державна соціальна допомога, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, інформують орган соціального захисту населення про зміну всіх обставин, які впливають на визначення права та розміру допомоги, шляхом надсилання письмового звернення поштою, за допомогою засобів електронного зв`язку (електронне звернення) та телефонного зв`язку.

Листом Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» Криворізької міської ради, отриманим за запит Позивача 30.06.202 підтверджено, що донька Відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває під спостереженням сімейного лікаря у відповідності до укладеної декларації і що 06.06.2018 рішенням ЛКК було видано «Медичний висновок №50 на дитину (підлітка) інваліда віком до 18 років» дійсний до 01.07.2020 року. Також в листі було зазначено, що з 01.06.2020 року батьки з дитиною з приводу продовження статусу «дитина з інвалідністю» не зверталися, 27.05.2021 року дитина була оглянута кардіологом та підстав для продовження надання соціальної допомоги не встановлено. Додатково в листі було повідомлено, що дитина з червня 2018 до кардіолога не зверталась (а.с.15).

Отже, вказаним вище листом підтверджено, що після видачі Медичного висновку №50, виданого 06.06.2018 року рішенням ЛКК, батьки дитини ОСОБА_2 з приводу продовження статусу «дитини з інвалідністю» до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» Криворізької міської ради, з 01 червня 2020 року коли дитині необхідно було проходити переогляд не зверталися, з червня 2018 року до кардіолога доньку не приводили, 27 травня 2021 року при огляді ОСОБА_2 лікарем кардіологом не було встановлено підстав для продовження надання соціальної допомоги.

Таким чином встановлено, що після закінчення строку дії Медичного висновку №50, виданого 06.06.2018 року рішенням ЛКК 30.06.2020, Відповідач як мати дитини з інвалідністю не мала наміру продовжувати статус доньки - «дитина з інвалідністю», оскільки на переогляд стану здоров`я доньки до лікарсько-консультативних комісій дитячих лікувально-профілактичних закладів не зверталась, при цьому, Відповідач, усвідомлювала, що строк дії виплат закінчився, однак продовжувала отримувати соціальні виплати на дитину з інвалідністю віком до 18 років та надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю віком від 6 до 18 років, в період з липня 2020 року по грудень 2020 року.

Колегія суддів дійшла висновку, що Відповідач, знаючи про зміну обставин, які вливають на визначення права допомоги, а саме не пройшла з дитиною переогляд після закінчення строку дії Висновку №50 та продовжувала отримувати соціальну допомогу, при цьому не повідомила Управління праці та соціального захисту населення про ці нові обставини, як це передбачено п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги», що свідчить про її недобросовісність як набувача виплати та у відповідності з нормами ст.1215 ЦК України є підставою повернення безпідставно набутої соціальної допомоги, тоді, як Позивач, продовжуючи здійснювати Відповідачу державну соціальну допомогу діяв не добровільно, а виключно в рамках чинного законодавства, виконуючи приписи підпункту 3 пункту 1 затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» та на підставі вимог ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

З огляду на вищезазначене, висновок суду першої інстанції про те, що Позивачем належними та допустимими доказами не доведено той факт, що Відповідач з метою одержання соціальної допомоги діяла недобросовісно та умисно не повідомила орган соціального захисту населення про зміну обставин здійснення виплат призначеної грошової допомоги, колегія суддів вважає невірним.

Згідно ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог з підстав визначених нормами ст.1215 ЦК України.

Наданий Позивачем розрахунок надміру виплаченої державної соціальної допомоги за період з липня 2020 року по грудень 2020 року в розмірі 13 533,60 грн. стороною відповідача не оспорюється і відповідно підлягає стягненю з Відповідача на користь Позивача.

За нормами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

За змістом ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, відповідно здійснюється розподіл судових витрат.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом Позивачем сплачено судовий збір у сумі 2270 грн. (а.с.19), а при подачі апеляційної скарги на рішення суду сплачено 3405 грн. (а.с.66), тому з Відповідча ОСОБА_1 на користь Позивача підлягає стягненню, сплачений останнім судовий збір за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанції в загальному розмірі 6105 грн. (2270 + 3405=6105 грн.).

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу позивача Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої державної соціальної допомоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Металургійної районної у місті Кривому Розі ради, , пр.Металургів,16, м.Кривий Ріг, 50006, надміру виплачену державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю віком до 18 років та надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю віком від 6 до 18 років в розмірі 13 533,60 грн. (тридцять тисяч п`ятсот тридцять три гривні 60 копійок) та 6105 грн. (шість тисяч сто п`ять гривень) судового збору за подачу позову до суду першої інстанції та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 26 травня 2022 року.

Головуючий:

Судді: