Справа № 214/1830/21
2/214/798/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

25 травня 2022 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Кушнерук Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, при заочному розгляді, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою 12 березня 2021 року, в якій просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 26 травня 2014 року належить житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . У житловому приміщенні значиться зареєстрованим місце проживання її, малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її колишнього чоловіка ОСОБА_2 , з яким вона перебувала в шлюбі з 02 липня 2016 року, розірваному за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2018 року. З лютого 2018 року ОСОБА_2 в квартирі не проживає, його особисті речі в квартирі відсутні, участі в оплаті житлово-комунальних послуг він не приймає, допомоги на утримання квартири в житловому стані не надає. Фактично з квартири він виїхав добровільно у зв`язку з припиненням між ними шлюбно-сімейних стосунків. Наразі відповідач мешкає в Києві, однак точна адреса його місця мешкання позивачеві невідома. Оскільки зняти з реєстраційного обліку місце проживання відповідача в позасудовому порядку вона не має можливості, в той час як останній її звернення з цього приводу ігнорує, в той час як реєстрація відповідача обмежує її права як власника житлового приміщення, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою суду від 28 вересня 2021 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Правом на участь в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не скористалася, подавши клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 про час та місце проведення судового засідання повідомлявся неодноразово належним чином, у тому числі в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом публікації оголошень про виклик до суду на сайті Судова влада, направленням повісток поштовою кореспонденцією та СМС-повідомленнями, однак не з`явився, причини неявки не відомі, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, строк дії воєнного стану в Україні було в черговий раз продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб на підставі Указу Президента України №259/2022 від 18 квітня 2022 року, затвердженого Законом України №2212-ІХ від 18 квітня 2022 року.

24 лютого 2022 року Радою суддів України прийнято рішення «Щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень ВРП та воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією з боку рф» та рекомендації від 02 березня 2022 року щодо роботи судів в умовах воєнного стану. Відповідно до вказаних актів, Рада суддів України рекомендувала судам України виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні, самостійно визначати особливості роботи суду, керуючись реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні.

З огляду на відсутність активних бойових дій безпосередньо на території м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області продовжує здійснювати правосуддя з урахуванням реальної поточної обстановки у місті. Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану повноваження судів не можуть бути припинені.

З огляду на викладене, оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) є одноособовим власником житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить їй на праві приватної власності на підставі договору дарування НАА 057799 від 26 травня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Січкар Б.В., зареєстрованого в реєстрі за №5698. Право власності зареєстроване за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 травня 2014 року, запис про право власності №5782985, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10 (а.с.13-14, 15).

Факт зміни позивачем прізвища з дошлюбного « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » (з 02 липня 2016 року), а в подальшому на « ОСОБА_6 » (з 08 вересня 2020 року) підтверджується свідоцтвами про шлюб серії НОМЕР_1 від 02 липня 2016 року та серії НОМЕР_2 від 08 вересня 2020 року відповідно (а.с.11, 18).

Як слідує з довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради №3384 від 17 березня 2021 року (а.с.23), в житловому приміщенні значиться зареєстрованим місце проживання, зокрема, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 13 липня 2016 року по теперішній час. При цьому із ОСОБА_2 позивач перебувала в шлюбі, офіційно зареєстрованому 02 липня 2016 року Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом ДРАЦС ГТУЮ в Дніпропетровській області (а.с.11). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2018 року у справі №214/731/18, яке набрало законної сили 16 квітня 2018 року, зі спільною заявою сторін шлюб між ними було розірвано (а.с.12).

Відповідно до акта, засвідченого головою правління ОСББ «Володимира Великого 42» Рябенко Є.В. з підписами сусідів (а.с.19), ОСОБА_2 не проживає в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 з 2018 року.

Визначаючи характер спірних правовідносин, з урахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку, що вони склались між власником житла та колишнім членом його сім`ї, у зв`язку з чим регулюються ст.405 ЦК України.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.2, ст..5 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду (ст.47 Конституції України).

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З аналізу положень ст.ст.391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння, на чому також акцентує увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду кримінальних і цивільних справ в п.п.33,34 Постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

У даній справі відповідач вселився та був зареєстрований у квартирі, належній позивачеві, як член її сім`ї чоловік. Таким чином, відповідач набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Аналіз глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Згідно з ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла в силу наявності особистого сервітуту мають право користування цим житлом відповідно до закону. Натомість, як слідує з положень ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач в належному позивачеві житловому приміщенні не проживає понад 1 рік з огляду на припинення шлюбно-сімейних стосунків з позивачем, перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинив, тому його право на користування чужим майном фактично є припиненим. Оскільки реєстрація місця проживання відповідача наразі створює позивачеві перешкоди у володінні та розпорядженні належною їй власністю, обмежуючи майнові права ОСОБА_1 , тому суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленої нею вимоги негаторного позову та необхідність її задоволення із визнанням ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьомусуд зауважує, ст.24 Закону України Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачено, що орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відтак дане рішення після набрання ним законної сили є достатньою правовою підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстраційого обліку місця проживання.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 908 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 273, 279, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення є достатньою правовою підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку місця проживання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення складено та підписано 25 травня 2022 року.

Суддя А.В. Ткаченко