КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №362/1052/21 Головуючий у 1 інстанції: Марчук О.Л.
провадження №22-ц/824/3353/2022 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА
Іменем України

18 травня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Сушко Л.П., Суханової Є.М.,

при секретарі: Панчошній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду її структурним відокремленим підрозділом житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 його рапорту від 09 серпня 2019 року про зарахування на квартирний облік та зобов`язати відповідача розглянути вказаний рапорт і зарахувати позивача до відповідних списків військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він звернувся до житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 з рапортом від 09 серпня 2019 року, однак його рапорт не було розглянуто і не вирішено питання по суті.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Зобов`язано житлову комісію Військової частини НОМЕР_2 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 09 серпня 2019 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь держави 908 грн у відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі Військової частини НОМЕР_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в повному обсязі.

Скаргу обґрунтовано тим, що Військова частина НОМЕР_1 не має відношення до створеної житлової комісії окремою військовою частиною НОМЕР_2 згідно Наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців в Збройних Сил України та членів їх сімей жилим приміщеннями».

Наказ Міністерства оборони України «Про затвердження Інструкції про організацію забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилим приміщенням» №737 від 30.11.2011 року втратив чинність 16.10.2018 року на підставі Наказу Міністерства оборони №380 від 31.07.2018 року.

Вказує, що не зважаючи на втрату чинності наказу, на який посилається позивач, 23.04.2019 року він звертається з рапортом, відповідно до якого просить зарахувати його на квартирний облік згідно рапорту від 05.02.2018 року, врахувавши рішення суду від 11.12.2018 року, на підставі п.2.10 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями №737 від 30.11.2011 року.

Крім того, позивач 06.05.2019 року звертається з рапортом, відповідно до якого просить зарахувати його на квартирний облік згідно рапорту від 05.02.2018 року, врахувавши рішення суду від 11.12.2018 року на підставі п.2.10 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями №737 від 30.11.2011 року.

Однак, як вбачається з Витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 №5 від 20.05.2019 року, позивачу було відмовлено у внесенні до списків військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов.
Вищезазначений витяг з протоколу юридично оформлений у формі засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 №5 від 20.05.2019 року і відповідаєвимогам чинного законодавства України, тобто позивач не довів порушення його прав відповідачем і вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.
Крім того, судом встановлено, що 06.06.2018 року відповідачем фактично було відмовлено позивачу у поставленні на квартирний облік, оскільки згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.03.2018 року №51 позивач був звільнений з військової служби у запас і на той час на квартирній черзі не перебував. Також станом на 23.05.2018 року позивач не є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 та втратив зв`язок з Міністерством оборони.
Таким чином, апелянт вважає, що судом першої інстанції було помилково встановлено обставини справи, що призвело до порушення норм матеріального права та, як наслідок, прийняття рішення, яке не відповідає чинному законодавству.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі рішення суду у даній справі житлова комісія Військової частини НОМЕР_2 буде зобов`язана розглянути рапорт позивача від 09 серпня 2019 року і прийняти одне з двох можливих рішень (відмови позивачу або про його постановлення на облік), а тому вимога позивача про його зарахування до списку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов - є передчасною. Як наслідок, суд вважав, що вказана позовна вимога не підлягала до задоволення у зв`язку з відсутністю відмови житлової комісії за результатами розгляду по суті рапорту позивача від 09 серпня 2019 року. Тому суд вважав, що позов є обґрунтованим та підлягав до часткового задоволення в обсязі, встановленому судом, що необхідний для захисту прав позивача.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що 09 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 з відповідним рапортом про вирішення питання щодо зарахування його на квартирний облік (а.с.5).

Згідно з пунктом 5 розділу ІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року основними завданнями житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій) є прийняття рішення з житлових питань, у тому числі із розгляду відповідних рапортів (заяв) військовослужбовців та членів їх сімей з житлових питань.

Відповідно до пунктів 4 і 6 розділу VІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380, для зарахування на облік військовослужбовець подає командиру військової частини рапорт, який реєструється у службі діловодства військової частини; після проведення перевірки житлових умов військовослужбовця житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) на найближчому засіданні, але не пізніше ніж через місяць з дати реєстрації відповідного рапорту військовослужбовця, розглядає питання щодо зарахування військовослужбовця на облік.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач не довів, що житлова комісія Військової частини НОМЕР_2 належним чином, в строк та у встановленому порядку відповідно до вимог Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380, - розглянула по суті рапорт позивача від 09 серпня 2019 року про зарахування його на квартирний облік.

Отже, житловою комісією Військової частини НОМЕР_2 прямо порушено вимоги пункту 6 розділу VІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380.

На підставі наведеного суд дійшов вірного висновку, що відповідач зобов`язаний вчинити дії щодо розгляду по суті рапорту позивача від 09 серпня 2019 року.

Також, суд вірно зазначав, що на підставі рішення, ухваленого у даній справі, житлова комісія Військової частини НОМЕР_2 буде зобов`язана розглянути рапорт позивача від 09 серпня 2019 року і прийняти одне із двох можливих рішень, а саме: відмови позивачу або про його постановлення на облік, а тому є очевидним, що вимога позивача про його зарахування до списку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов - була передчасною та дійшов вірного висновку, що вказана вимога до задоволення не підлягала у зв`язку з відсутністю відмови житлової комісії за результатами розгляду по суті рапорту позивача від 09 серпня 2019 року.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2021 рокузалишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 23 травня 2022 року.

Головуючий:

Судді: