Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/293/22
УХВАЛА

Іменем України

02.06.2022 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Шевчик О.М.,

з участю секретаря судового засідання Фурман Н.Л.,

представника скаржника Романішина О.О.,

представника Ярмолинецького районного відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Дяка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ярмолинці цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанови державного виконавця, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанови державного виконавця та просить скасувати постанови Ярмолинецького районного відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький)(державний виконавець Дяк О.М.) від 20.01.2022 року за ВП № 52113423 про стягнення виконавчого збору у розмірі 47327,39 грн. та від 20.01.2022 року за ВП № 68261762 про відкриття виконавчого провадження, а також від 20.01.2022 року за ВП № 52113501 про стягнення виконавчого збору у розмірі 365,40 грн. та від 20.01.2022 року за ВП № 68257893 про відкриття виконавчого провадження.

На обґрунтування скарги зазначено, що між нею та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» були укладені кредитні договори 76-07/17 від 23.07.2007 року та 17-08/129 від 08.08.2008 року.

17.12.2012 року укладений договір про відступлення прав вимоги за вказаними кредитними договорами між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ "Кредитні ініціативи", за яким до останнього перейшли відповідні права та обов`язки нового Кредитора.

Заочним рішенням Ярмолинецького районного суду (справа № 689/972/14 провадження 2/689/264/14) від 05.06.2014 року позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" - 473 273 грн. 99 коп. заборгованості за кредитом та судові витрати понесені позивачем в сумі - 3 654 грн. 00 коп. На виконання вказаного судового рішення ТОВ "Кредитні ініціативи" отримало виконавчі листи та пред`явило їх до примусового виконання до Ярмолинецького районного відділу ДВС, де відкрито відповідні виконавчі провадження.

Зважаючи на те, що боржниками було врегульовано відносини що даного боргу з ТОВ «Кредитні ініціативи», останнє подало до Ярмолинецького районного відділу ДВС заяви про повернення виконавчих листів з виконання рішення Ярмолинецького районного суду (справа № 689/972/14 провадження 2/689/264/14) від 05.06.2014 року.

Постановою Ярмолинецького районного відділу ДВС у ВП № 52113423 від 20.01.2022 року повернуто стягувачу ТОВ "Кредитні ініціативи" виконавчий лист № 689/972/14 2/689/264/14 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та. ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 473273,99 грн.

Постановою Ярмолинецького районного відділу ДВС у ВП № 52113501 від 20.01.2022 року повернуто стягувачу ТОВ "Кредитні ініціативи" виконавчий лист № 689/972/14 2/689/264/14 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та. ОСОБА_2 судових витрат в розмірі 3654,00 грн.

Постановою Ярмолинецького районного відділу ДВС у ВП № 52113423 від 20.01.2022 року стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 47327,39 грн.

Постановою Ярмолинецького районного відділу ДВС у ВП № 52113501 від 20.01.2022 року стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 365,40 грн.

20.01.2022 року винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень щодо виконання вищевказаних постанов.

Скаржниця зазначає, що державний виконавець не проводив виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення рішення Ярмолинецького районного суду (справа № 689/972/14провадження 2/689/264/14) від 05.06.2014 року та не стягнув у примусовому порядку суми, зазначені у вказаних виконавчих листах, у зв`язку з цим вважає, що у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у оскаржуваній постанові, а отже, така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404-VIII та підлягає скасуванню, що відповідає правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №2540/3203/18.

Представник скаржниці в судовому засіданні скаргу підтримав з мотивів, вказаних у ній.

Представник Ярмолинецького районного відділу ДВС в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, вказавши, що 07.09.2016 державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження (щодо боржника ОСОБА_1 ) щодо виконання виконавчих листів Ярмолинецького районного суду Хмельницької області, виданих 15.08.2014 у справі № 689/972/14, згідно яких рішенням суду стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ Кредитні ініціативи 473 273,99 грн. заборгованості за кредитом та судові витрати в розмірі 3654 грн.

У зв`язку із перебуванням на виконанні у відділі ДВС інших виконавчих документів про стягнення коштів з ОСОБА_1 , 23.06.2018 державним виконавцем дані виконавчі провадження об`єднано у зведене виконавче провадження на загальну суму стягнення 540 791,27 грн.

26.06.2019, в межах зведеного виконавчого провадження, державним виконавцем звернуто стягнення на належне ОСОБА_1 майно - автомобіль ГАЗ 31105, 2007 р.в. та кошти в сумі 15 492, 32 грн. від реалізації даного майна розподілено в порядку черговості між стягувачами. Крім того, 26.10.2017 державним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржниці в банківських установах. Стягнуті кошти розподілено в порядку черговості. Вказані факти спростовують доводи скаржниці про невжиття заходів примусового виконання рішення суду.

20.01.2022 державним виконавцем винесені постанови про повернення виконавчих документів стягувачу без виконання за його заявою у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.37 Закону № 1404-УІІІ.

Державним виконавцем у виконавчих документах проставлено відмітку про відсутність стягнення виконавчого збору при їх поверненні, що унеможливлює подвійне стягнення виконавчого збору при повторному пред`явленні до виконання виконавчих документів.

На виконання вимог пункту 8 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, 20.01.2022 державним виконавцем винесені постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 47327,39 грн. (виконавче провадження №352113423) та в сумі 365,4 грн. (виконавче провадження №52113501) та постанови про відкриття виконавчих проваджень щодо стягнення виконавчого збору (виконавчі провадження №68261762, №68257893).

Представник стягувача ТОВ «Кредитні ініціативи» до суду не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчих проваджень, прийшов до наступного.

Як вказала скаржниця у скарзі та підтвердив представник скаржниці в судовому засіданні, про існування оскаржуваних постанов їй стало відомо 27.01.2022 року після їх отримання від Ярмолинецького районного відділу ДВС.10-ти денний строк на оскарження закінчувався 06.02.2022 року. 04.02.2022 року нею подано адміністративний позов до Хмельницького окружного адміністративного суду. Ухвалою Хмельницького адміністративного суду від 10.02.2022 року відмовлено у відкритті провадження та визначено підсудність даної справи Ярмолинецькому районному суду в порядку цивільного судочинства. Копію вказаної ухвали скаржницею отримано 14.02.2022 року, що підтверджується супровідним листом та відміткою на супровідному листі. Дана скарга подана до Ярмолинецького районного суду 16.02.2022 року.

Відповідно до п.а ч.1 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Згідно з ч.2 ст.449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Враховуючи наведене, суд вважає, що строк для подання скарги пропущений з поважних причин, в зв`язку з чим даний строк підлягає поновленню.

Щодо вирішення вимог скарги по суті, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Ярмолинецького районного суду від 05.06.2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" - 473273 грн. 99 коп. заборгованості за кредитом та судові витрати понесені позивачем в сумі - 3654 грн. 00 коп. На виконання вказаного судового рішення ТОВ "Кредитні ініціативи" отримало виконавчі листи та пред`явило їх до примусового виконання до Ярмолинецького районного відділу ДВС. 05.09.2016 року відкрито виконавчі провадження: ВП 52113423 щодо стягнення основної суми боргу 473273,99грн. та ВП 52113501 щодо стягнення судових витрат в сумі 3654,00 грн. Стягувачем в даних провадженнях є ТОВ "Кредитні ініціативи", боржником - ОСОБА_1

20.01.2022 державним виконавцем Ярмолинецького районного відділу ДВС винесені постанови про повернення вищевказаних виконавчих листів стягувачу без виконання на підставі заяви стягувача відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.37 Закону № 1404-УІІІ.

20.01.2022 державним виконавцем винесені постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 47327,39 грн. (виконавче провадження №352113423) та в сумі 365,4 грн. (виконавче провадження №52113501) та постанови про відкриття виконавчих проваджень щодо стягнення виконавчого збору (виконавчі провадження №68261762, №68257893).

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" №1403-VIII від 02 червня 2016 року.

Статтею 1 Закону № 1403-VIII визначено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1403-VIII завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що одним із виконавчих документів є постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої, частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною другою статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (із змінами внесеними згідно із Законом № 2475-VIII від 03 липня 2018 року, який набув чинності 28 серпня 2018 року).

За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої, частини дев`ятої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Приписами статей 40, 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Частиною третьою статті 40 Закону №1404-VІІІ встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1,3,4,6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1,2,4,6,9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина перша статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Підпунктом 5 пункту 27 Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", який набрав чинності 28 серпня 2018 року, внесено зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ, а саме: у частині другій слова "фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом" замінити словами "підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів".

Так, у даній справі оскаржувані постанови про стягнення виконавчого збору за ВП № 52113423 у розмірі 47327,39 грн. та за ВП № 52113501 у розмірі 365,40 грн. прийняті державним виконавцем 20.01.2022 року.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин норми статті 27 Закону № 1404-VІІІ передбачали, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

За таких обставин частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом діяла лише до 28 серпня 2018 року, а після 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми яка підлягає стягненню.

Тому, оскільки стягнення виконавчого збору, як окрема виконавча дія, здійснена державним виконавцем після набрання чинності Законом № 1404-VIII, а саме 20.01.2022 року, то в даному випадку підлягають застосуванню положення саме цього закону, з урахуванням внесених змін.

Отже, після набуття чинності змінами до частини другої статті 27 Закону № 1404-VIII стягнення виконавчого збору не пов`язується із фактично стягнутою виконавцем сумою, а обчислюється у відсотках від суми, яка підлягає стягненню. Єдиною підставою нестягнення виконавчого збору є виконання рішення до відкриття виконавчого провадження.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 04 серпня 2020 року у справі № 200/13920/19-а зазначив, що законодавець пов`язав можливість отримання виконавцем виконавчого збору (основної винагороди) не виключно з вчиненням ним певних виконавчих дій протягом усього часу тривання виконавчого провадження яке призвело до фізичного стягнення коштів на користь стягувача з боржника. Сума основної винагороди у розмірі 10 відсотків визначається та стягується виходячи з сум коштів, що підлягають примусовому стягненню за виконавчим документом, і це не залежить від вчинених виконавчих дій після відкриття виконавчого провадження. Визначення розміру винагороди пов`язане з фактом початку примусового виконання за виконавчим документом.

У свою чергу у Законі № 1400-VIII початок примусового виконання рішення визначається статтею 26, відповідно до частини першої якої виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

За змістом цієї норми передбачено, що початок примусового виконання рішення починається з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Щодо відсутності підстав для стягнення виконавчого збору у зв`язку з тим, що державним виконавцем фактично не виконано рішення суду в межах відкритого виконавчого провадження, при виконанні якого державним виконавцем не було вжито заходів примусового виконання, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів зведеного виконавчого провадження № 56661731, 26.06.2019 державним виконавцем звернуто стягнення на належне ОСОБА_1 майно - автомобіль ГАЗ 31105, 2007 р.в., кошти в сумі 15492,32 грн. від реалізації даного майна розподілено в порядку черговості між стягувачами.

Після зміни правового регулювання відповідно до Закону №1404-VIII стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення без винесення відповідної постанови. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто. При цьому виконання постанови про стягнення виконавчого збору відбувається в порядку, передбаченому для примусового виконання виконавчих документів.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що державний виконавець визначає суму виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження, а у випадку повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) постанова про стягнення виконавчого збору має бути прийнята не пізніше наступного дня з дня наведених обставин. При цьому, останнє повноваження реалізується державним виконавцем, якщо виконавчий збір ще не стягнуто. Крім того, наведені норми дозволяють державному виконавцю вирішити питання про стягнення виконавчого збору як у постановах про відкриття виконавчого провадження, закінчення виконавчого провадження так і в окремій постанові, якою вирішується питання про стягнення виконавчого збору.

В той же час, не зважаючи на подібність правовідносин, нормативне регулювання у цій справі та справі № 2540/3203/18 здійснюється різними редакціями статті 27 Закону № 1404-VIII.

Тобто, правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у Постанові від 11 березня 2020 року у справі 2540/3203/18 в межах спірних правовідносинах не є релевантними.

Відповідна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі №160/4481/20.

Враховуючи наведене, суд вважає, що державний виконавець при винесенні оскаржуваних постанов діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом, підстав для скасування вказаних постанов немає, в зв`язку з чим скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України,

ухвалив:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду зі скаргою.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування постанов державного виконавця Ярмолинецького районного відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Дяка О.М. від 20.01.2022 року за ВП № 52113423 про стягнення виконавчого збору у розмірі 47327,39 грн., від 20.01.2022 року за ВП № 68261762 про відкриття виконавчого провадження, та про скасування постанов від 20.01.2022 року за ВП № 52113501 про стягнення виконавчого збору у розмірі 365,40 грн. та від 20.01.2022 року за ВП № 68257893 про відкриття виконавчого провадження, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Шевчик О.М.