Ухвала

25 травня 2022 року

місто Київ

справа № 466/1017/20

провадження № 61-3587ск22

Верховний Суд, діючи у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., дослідив касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Франківська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Франківська районна адміністрація Львівської міської ради як опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивачів

ОСОБА_2 07 лютого 2020 року звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Франківська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування, у якому просить суд визначити місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_2 .

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням від 01 грудня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова задовольнив позов ОСОБА_2 .

Суд визначив місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовив.

Здійснив розподіл судових витрат.

Постановою від 23 лютого 2022 року Львівський апеляційний суду залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2020 року - без змін.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 14 квітня 2022 року із застосуванням засобів поштового та електронного зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для її виконання.

Від заявника 17 травня 2022 року до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, надані докази на підтвердження отримання копії постанови Львівського апеляційного суду від 17 березня 2021 року.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що у касаційній скарзі заявник визначив підстави касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

На переконання заявника, суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень він визначив те, що:

- суди першої та апеляційної інстанцій не врахували правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 608/190/18, від 16 жовтня 2019 року у справі № 525/282/17, від 16 березня 2020 року у справі № 750/7944/19. Відповідно до цих висновків при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється забезпеченню якнайкращих інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року;

- суди першої та апеляційної інстанцій не врахували правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 539/1406/17, відповідно до яких під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини потрібно розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини;

- суди першої та апеляційної інстанцій не врахували правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 255/15148/13-ц, які визначають, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у спорі, а вже тільки потім права батьків;

- суди не дослідили зібрані у справі докази, які мають значення для її правильного вирішення;

- суд апеляційної інстанції безпідставно відхилив клопотання про призначення судово-психологічної експертизи малолітньої дитини.

Отже, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявником зазначені ті підстави, які згадані у пунктах 1, 4 частини другої статті 389, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги

IІІ. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ

До касаційної скарги ОСОБА_1 подав клопотання, у якому просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року.

Усуваючи недоліки касаційної скарги, скаржник надав копію заяви його представника ОСОБА_4 про отримання особисто копії постанови суду апеляційної інстанції від 23 лютого 2022 року разом із відміткою про її отримання саме 17 березня 2022 року в приміщенні Львівського апеляційного суду, а також копію супровідного листа, копію конверта, трекінг Акціонерного товариства «Укрпошта», відповідно до яких копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 06 квітня 2022 року.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема, у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, оцінка доводів про поновлення строку на касаційне оскарження дають підстави для висновків, що строк, протягом якого заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження зазначеного рішення, пропущено з поважних причин, тому Суд поновлює його.

ІV. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Оскільки вимоги ухвали Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2020 року та постанови Львівського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року.

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Шевченківського районного суду м. Львова цивільну справу № 466/1017/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Франківська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визначення місця проживання дитини.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак