ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/308/22 Справа № 203/3126/21 Категорія 30 Суддя у 1-й інстанції - Єдаменко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Кравченко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 листопада 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2021 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що неодноразово намагався придбати у ТОВ «АПК «ТІКЕТ ТЕРНІВКА» квиток на автобус із зазначеним місцем, але касиром пропонувалось придбати квиток без зазначеного місця, при цьому заплатити за ціною повноцінного квитка із зазначеним місцем та плату за попередній продаж або взагалі відмовляв у продажі такого квитка. Кілька разів він купував квиток, проте без зазначеного місця, тому доводилося їхати стоячи, оскільки вільних місць в автобусі не було. Зазначає, що неодноразово звертався до ТОВ «АПК «ТІКЕТ ТЕРНІВКА» та до відповідача із заявами про надання інформації щодо продажу квитків, однак відповіді не отримав. Також звертався із заявами до поліції про порушення його права на придбання квитка із зазначенням місця та про відмову у продажі квитків. За таких обставин, просив суд визнати дії та бездіяльність відповідача незаконними, поновити його у правах споживача, стягнути з відповідача на його користь матеріальну та моральну шкоду.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 листопада 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено наявність правовідносин з ПрАТ «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» в частині надання послуг з перевезення та продажу квитків. Позов пред`явлено до неналежного відповідача, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ПрАТ «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» є неналежним відповідачем у справі. Вважає, що саме ПрАТ «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» порушені його права, як споживача, оскільки підприємство здійснює продаж квитків без зазначення місця, або взагалі відмовляє у продажі квитків.

Відзив на апеляційні скаргі до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач користувався послугами ТОВ «АПК «ТІКЕТ ТЕРНІВКА», а саме придбавав квитки на право проїзду в транспорті, що підтверджується копіями квитанцій, в яких зазначено, що перевізником є ТОВ «ІГРЕК».

Встановлено, що ПрАТ «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» не є перевізником та власником автобусів, не здійснює перевезення пасажирів. Автостанція виступає лише посередником між перевізником та пасажиром, реалізовуючи квитки на проїзд. Також встановлено, що ТОВ «АПК «ТІКЕТ ТЕРНІВКА» до якого позивач неодноразово звертався та у якому купував квитки не підпорядковується ПрАТ «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» і не є його структурним підрозділом або філіалом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено наявність правовідносин з ПрАТ «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» в частині надання послуг з перевезення та продажу квитків. Позов пред`явлено до неналежного відповідача, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої й апеляційної інстанцій).

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Предметом спору у цій справі є захист прав споживача, стягнення моральної та матеріальної шкоди та зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 42 Закону України «Про автомобільний транспорт» договір перевезення пасажира автобусом на маршруті загального користування укладається між автомобільним перевізником i пасажиром. Цей договір вважається укладеним з моменту придбання пасажиром квитка на право проїзду, а для oci6 які користуються правом пільгового проїзду - з моменту посадки в автобус.

Аналогічні вимоги викладені в пункті 145 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176, згідно з якими, окрім іншого, автомобільний перевізник зобов`язаний забезпечити дотримання персоналом вимог законодавства про автомобільний транспорт та захист прав споживачів, здійснювати перевезення пасажирів з квитками i пасажирів, яким згідно із законодавством надано пільги щодо плати за проїзд.

Згідно з пунктом 115 Правил перевізники відповідно до укладених договорів здійснюють продаж квитків через автостанції, агентства з продажу квитків та/або самостійно. Продаж квитків може здійснюватися водієм автобусу в разі відсутності у населеному пункті автостанції або агентства з продажу квитків, а також після закриття квитково-касових відомостей на автостанції. Наприклад: водій транзитного рейсу може продати квитки на проміжних зупинках самостійно. Відповідно, відомості про наявність та кількість місць надійде на автостанцію тільки по прибуттю автобуса.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи копій квитків, зазначені у них рейси обслуговував перевізник ТОВ ВКФ «ІГРЕК», а тому він є належним відповідачем у справі.

Позивач у даній справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв.

Враховуючи те, що позов у цій справі пред`явлений до неналежного відповідача, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи вищезазначене, доводи позивача та його представника про те, що ПрАТ «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» є належним відповідачем у справі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, доводи апеляційних скарг стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними та зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційних скаргах не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова