Справа № 171/2374/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 травня 2022 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючої судді Чумак Т.А. за участю секретаря судового засідання Жандарук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до Грушівської сільської ради, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем, встановлення факту родинних відносин, визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника звернувся до суду із позовною заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем, про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець ОСОБА_3 . На день смерті спадкодавця залишилась спадщина, яка складається з: 1/11 частки житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

23 вересня 2021 року позивач, звернувшись до приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Романченко Ю.В. із заявою про прийняття спадщини на вказане майно як спадкоємцем за законом, отримав постанову про відмову у видачі такого свідоцтва. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 вересня 2021 року приватним нотаріусом відмовлено у видачі такого свідоцтва в зв`язку з тим, що спадкоємцем за законом не подано відомості (інформацію та документи), необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме: не надано належних документів, що безспірно підтверджують факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , не надані безспірні докази факту родинних відносин зі спадкодавцем, крім викладеного, позивач не надав належний правовстановлюючий документ на 1/11 частку житлового будинку, який входить до складу спадщини та належав померлій.

Таким чином, для отримання спадщини після смерті спадкодавця необхідно встановити факт проживання зі спадкодавцем на момент смерті останньої, встановити факт родинних відносин, визнати право власності в судовому порядку.

Позивач просить: встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_1 ; встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право власності на 1/11 частку житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

За заявою представника позивача справу розглянуто без його участі та без участі позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки до суду не повідомив, відзив на позовов не надав, на підставі чого суд доходить висновку про розгляд справи у відсутність відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які мають бути оцінені судом.

Факт проживання позивача разом зі спадкодавцем на момент смерті останньої по АДРЕСА_1 підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданого Апостолівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 18 грудня 2000 року, в якому зазначений штамп про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації місця проживання вказана - 03 вересня 1987 року, в той же час штампи про зняття з реєстрації місця проживання з вищевказаної адреси відсутні. (а.с. 12).

Відповідно до довідки № 96, виданої 24.09.2021 року виконкомом Грушівської сільської ради Дніпропетровської області, встановлено, що відповідно до запису погосподарської книги № 11 Грушівської сільської ради Дніпропетровської області, особовий рахунок № НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 з 1961 року по день своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис № 85 від 03.12.2018 року), була зареєстрована та проживала - ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 24)

Вказаний факт підтверджується також письмовими показаннями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які кожен окремо письмово зазначили, що дійсно ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 та на момент смерті ОСОБА_3 проживав разом з нею, оскільки остання хворіла та потребувала постійного стороннього догляду.

Позовна вимога про встановлення факту родинних відносин між позивачем ОСОБА_3 також знайшла своє підтвердження.

Відповідно до ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про народження. Так, в свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Литовської сільської ради Дрогичинського району Брестської області Республіки Білорусь від 11 листопада 1955 року, в графі мати дитини російською мовою зазначена « ОСОБА_3 », таким чином прізвище позивача та спадкодавця на рос. мові в паспорті позивача та його свідоцтві про народження « ОСОБА_6 » співпадає, такий факт також підтверджує і однакове місце народження спадкодавця згідно її свідоцтва про смерть № НОМЕР_4 та свідоцтва про народження позивача.

Вказаний факт підтверджується також письмовими показаннями свідків які кожен окремо підтвердили, що знають позивача по справі як рідного сина ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом також встановлено, що на підтвердження належності 1/11 частки житлового будинку спадкодавиці ОСОБА_3 надано свідоцтво на право особистої приватної власноті на житловий будинок № 8439 від 31.03.1989 року, свідоцтво видане виконкомом Ленінської сільської ради на підставі рішення виконкому Апостолівської районної міської ради № 74/1 від 09.03.1989 року, на якому відсутній підпис голови виконкому, та відсутня печатка, разом з тим дане свідоцтво було зареєстровано Нікопольським бюро технічної інвентарізації. Згідно вказаного свідоцтва ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 10/11 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 16).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_1 - 10/11 часток, ОСОБА_3 - 1/11 частка. (а.с. 17-21).

Відповідно до архівної довідки № К-108 від 24.09.2021 р., виданої виконкомом Грушівської сільської ради Дніпропетровської області, встановлено, що відповідно до запису погосподарської книги № 11 Грушівської сільської ради Дніпропетровської області за період з 01.01.2016-01.01.202 р.р., особовий рахунок № НОМЕР_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22)

Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218, 1222, 1241, 1258, 1267, 1268, 1269 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.Статтею 15 ЦК визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Так, Європейській суд з прав людини вказував, що поняття «майно» в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод охоплює поняття «правомірні очікування» тобто законні сподівання вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу. (Справа "Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії").

Суд неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" Онер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" "Москаль проти Польщі").

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії", "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ( рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Беєлер проти Італії").

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість ("Москаль проти Польщі").

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" та у справах "Ґаші проти Хорватії" "Трґо проти Хорватії").

Отже такі ситуації вимагають від органів правосуддя, враховуючи вимоги Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, вирішення справ з урахуванням не лише національного законодавства, але й Конвенції та практики ЄСПЛ.

Таким чином відсутність відтиску печатки на лицьовій стороні правовстановлюючого документу, враховуючи що матеріали спадкової справи містять витребувані в КП Апостолівське БТІ дані про належність спадкодавцю відповідного права власності, не повинні призводити до позбавлення спадкоємця права власності на майно спадкодавця, на яке останній мав законне право. Відповідальність за помилки в правовстановлюючому документі повністю покладаються на державу та не можуть впливати на право спадкоємця набути право власності.

Враховуючи викладене, позовна заява про визнання права власності на 1/11 частку житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10-13, 81, 200, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до Грушівської сільської ради, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем, встановлення факту родинних відносин, визнання права власності задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 .

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , право власності на 1/11 частку житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:Т. А. Чумак