Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2141/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.,

при секретарі Діхтяренко І.Г.

за участю представника

відповідача

за довіреністю Атамась Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (в редакції від 05.04.2021р. а.с.24) Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування арешту майна. Свої вимоги мотивує тим, що позивачу на праві власності на підставі дублікату договору дарування №1376 від 16.12.2016р. належить квартира АДРЕСА_1 .

На даний час в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис про обтяження за №18131006 від 07.06.2007р. про арешт майна, який зареєстрований на підставі постанови ПОВ 16978вх. 1414 від 27.08.2002р. Державної виконавчої служби Придніпровського району м. Черкаси та №18130693 від 24.05.2007р. про арешт майна, який зареєстрований на підставі листа вх.2258 №5/2512 від 14.10.1998р. Управління МВС України в Черкаській області.

Вказує, що на даний час відкритих відносно позивача виконавчих проваджень та кримінальних проваджень, у рамках яких накладено ці арешти, немає. Крім того, на його звернення до судів, органів ДВС, органів Національної поліції, отримав відповіді про відсутність рішень, на підставі яких відповідачами накладені арешти на майно.

Вважає, що накладеними арештами на майно позивача, відповідачами порушуються його право володіння, користування та розпорядження нерухомим майном.

На підставі викладеного, просить суд, - скасувати арешт за реєстраційним номером обтяження №18131006 від 07.06.2007р., зареєстрований приватним нотарусом Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Ж.В. на підставі постанови ПОВ.16978вх.1414 від 27.08.2002р. Державної виконавчої служби Придніпровського району м. Черкаси на квартиру АДРЕСА_1 ; скасувати арешт за реєстраційним номером обтяження №18130693 від 24.05.2007р., зареєстрований приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Ж.В. на підставі листа вх.2258 №5/2512 від 14.10.1998р. Управління МВС України в Черкаській області на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 25.06.2021р. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 29.10.2021р., залучено до участі у справі співвідповідача УМВС України в Черкаській області в особі ліквідаційної комісії.

Відповідачем ГУ НП в Черкаській області подано відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки ГУ НП в Черкаській області не є правонаступником УМВС України в Черкаській області. Крім того, відповідач не порушував права позивача, оскільки жодних арештів на майно не накладав.

Відповідь на відзиви не була подана.

Відповідачем Придніпровським відділом ДВС міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) відзив на позов не подано.

Ухвалою суду від 29.10.2021р. відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ГУ НП в Черкаській області про закриття провадження по справі.

Відповідачем УМВС України в Черкаській області в особі ліквідаційної комісії подано відзив на позов, за яким просить відмовити у його задоволенні.

Ухвалою суду від 08.02.2022р. закрито провадження по справі в частині вимог, пред`явлених до УМВС України в Черкаській області в особі ліквідаційної комісії, на підставі п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвалою суду від 08.02.2022р. закрито підготовче провадження по справі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представники не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Представником позивача подана заява про розгляд справи за їхньої відсутності, просить задовольнити позовні вимоги повністю.

В судове засідання представник відповідача Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) не з`явився, будучи неодноразово належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомив, відзив не подав.

В судовому засіданні представник відповідача ГУ НП в Черкаській області за довіреністю Атамась Ю.М. просила відмовити у задоволенні позову, враховуючи доводи відзиву.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що за даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.03.2021р. №247197551, ОСОБА_1 на підставі дублікату договору дарування, серія та номер 1376, що виданий 16.12.2016р. приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Ж.В., належить квартира АДРЕСА_1 . Крім того, наявна інформація про державну реєстрацію обтяжень: арешт за реєстраційним номером обтяження №18131006 від 07.06.2007р., зареєстрований приватним нотарусом Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Ж.В. на підставі постанови ПОВ.16978вх.1414 від 27.08.2002р. Державної виконавчої служби Придніпровського району м. Черкаси на квартиру АДРЕСА_1 ; арешт за реєстраційним номером обтяження №18130693 від 24.05.2007р., зареєстрований приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Ж.В. на підставі листа вх.2258 №5/2512 від 14.10.1998р. Управління МВС України в Черкаській області на квартиру АДРЕСА_1 .

За даними листа Придніпровського відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) від 15.03.2021р. №13038, перевіркою відомостей АСВП відкритих чи завершених виконавчих проваджень відносно боржника ОСОБА_1 у Придніпровському ВДВС не виявлено.

Відповідно до листа УМВС України в Чекаській області від 23.02.2021р., перевірити, ким саме, в рамках якої кримінальної справи та на підставі якого процесуального документа готувався лист вх.2258 №5/2512 від 14.10.1998р., не представилось за можливе. Крім того, зазначено, що прокуратурою Черкаської області 24.04.2003р. порушена кримінальна справа № за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України. ОСОБА_1 02.11.2003р. пред`явлено обвинувачення та 28.11.2003р. кримінальна справа направлена до суду в порядку ст. 232 КПК України. Кримінальні провадження відносно ОСОБА_1 ГУ НП в Черкаській області не розпочинались та досудове розслідування не проводилось.

За даними відповідей Господарського суду Черкаської області від 22.04.2021р. та Черкаського районного суду Черкаської області від 27.04.2021р. справи щодо ОСОБА_1 не розглядались.

Постановою Шполянського районного суду Черкаської області від 17.12.2003р. ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України і закрито провадження по справі. При цьому, даних про накладення арешту на майно особи чи скасування будь-яких арештів майна, немає.

За даними листа КП «ЧООБТІ» від 16.04.2021р., у матеріалах інвентаризаційної справи щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 постанова про арешт майна, відсутня.

Встановлено, що за даними листа Черкаського обласного державного нотаріального архіву від 19.10.2021р., відсутня можливість надати до суду копію постанови ПОВ.165978 вх.1414 від 27.08.2002р. та копію листа вх.2258 №5/2512 від 14.10.1998р., на підставі яких приватним нотаріусом Вінніченко Ж.В. зареєстровані обтяження нерухомого майна, оскільки остання згідно описам справ за 1998-2007р.р. не вела та не передавала до нотаріального архіву документи про обтяження.

Крім того, встановлено, що за даними листа Придніпровського ВДВС №6166, на виконанні у цьому органі державної виконавчої служби перебували виконавчі провадження щодо боржника ОСОБА_1 : №65164, відкрите 16.08.2004р. з виконання виконавчого листа №2-424, виданого 12.07.2004р. Придніпровським райсудом м. Черкаси про стягнення на користь держави боргу в сумі 1299,75грн.; №65151, відкрите 16.08.2004р. з виконання виконавчого листа №2-424, виданого 12.07.2004р. Придніпровським райсудом м. Черкаси про стягнення на користь АППБ «Аваль» боргу у розмірі 129979,18грн.; №4387909, відкрите 25.06.2007р. з виконання постанови №3-7278, виданої 20.04.2007р. Придніпровським райсудом м. Черкаси про стягнення штрафу на користь держави в сумі 17грн.; №7789944, відкрите 08.06.2008р. з виконання виконавчого листа №2-3299, виданого 08.01.2008р. Придніпровським райсудом м. Черкаси про стягнення на користь держави державного мита в розмірі 51грн. Ці виконавчі провадження завершено відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» та зніщені за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до постанови КМУ від 16.0.2015р. №730 «Про утворнення територіальних органів Нціональної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворено територіальний орган Національної поліції України - Головне управління Національної поліції в Черкаській області, про що 07.11.2015р. проведено реєстраційну дію. Враховуючи норми Закону України «Про Національну поліцію» та Положення про Національну поліцію», затвердженого постановою КМУ від 28.10.2015р. №877, Головне управління Національної поліції в Черкаській області не являється правонаступником Управління Міністерства внутрішніх справ в Черкаській області.

Відповідно до інформації про юридичну особу, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області () ліквідоване, про що здійнено державну реєстрацію 20.01.2022р. на підставі рішення щодо припинення від 06.06.2008р.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Пунктом першим постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у частині, що не суперечить нормам діючого законодавства, визначено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно), що передбачено п. 2 згаданої постанови.

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (Закон України «Про виконавче провадження»). У спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, в якості третіх осіб у встановленому законом порядку залучаються заставодержатель (іпотекодержатель) або кредитор.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення . Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Як зазначено у статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч.6 статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Крім того, відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 21.04.1999р., особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Таким чином, за результатами розгляду справи, судом не встановлено обставин і позивачем не доведено належними та допустимими доказами про те, що нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_1 на час накладення на неї арештів та проведення державної реєстрації записів про обтяження, зокрема у період часу з 1998р. по 2007р. Крім того, не встановлено особу, в інтересах якої були накладені арешти вказаного майна, враховуючи норми чинного законодавства щодо вирішення питання про зняття арешту з майна. При цьому, стороною позивача, його представниками не подавалися до суду заяви/клопотання про залучення до участі у розгляді справи як співвідповідачів таких осіб, відповідно до ст. 51 ЦПК, а в силу ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, і саме позивач визначає осіб, які порушили, не визнали чи оспорюють його права, інтереси.

Що стосується позовних вимог, пред`явлених до відповідача ГУ НП в Черкаській області, то вони не підлягають до задоволення, оскільки жодним чином позивачем не доведено обставин про те, що цей відповідач порушив, не визнає чи оспорює права чи майнові інтереси позивача, враховуючи норми ст. 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України та встановлені під час розгляду справи обставини. Судом беззаперечно встановлено, що органи Національної поліції не є правонаступниками органів внутрішніх справ. До того ж кримінальна справа була порушена 24.04.2003р., а лист вх.2259 №5/2512, на підставі якого 24.05.2007р. проведена державна реєстрація обтяження нерухомого майна, датований 14.10.1998р., а тому підстав вважати, що арешт майна здійснений у кримінальній справі, - не має.

Також, що стосується позовних вимог, пред`явлених до Придніпровського відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ), то вони теж не підлягають до задоволення.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

При цьому, в даному випадку, позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження своїм нерухомим майном, позивачем ОСОБА_1 не заявлено, проте він просить лише скасувати арешти майна, накладені на підставі постанови ПОВ.16978 вх.1414 від 27.08.2002р. Державною виконавчою службою Придніпровського району м. Черкаси та на підставі листа Управління МВС в Черкаській області вх.2258 №5/2512 від 14.10.1998р. Крім того, позивачем взагалі не зазначено, які ж саме його права чи інтереси порушуються, не визнаються чи оспорюються.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під час розгляду справи позивач та його представник зазначили, що викладені у позовній заяві вимоги підтримують і просять їх задовольнити, враховуючи надані і досліджені докази.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі, оскільки заявлені вимоги є необґрунтованими і безпідставними. При цьому, позивач ОСОБА_1 не позбавлений права звертатися до суду із позовом, відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, обравши інший спосіб захисту свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права та інтересу.

Судові витрати слід компенсувати за рахунок Державного бюджету України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову, оскільки відповідно до довідки до акту МСЕК серія 12ААБ №129589, він є особою з інвалідністю 2 групи безтерміново з 13.11.2018р.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджетиу України у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів Укураїни.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 02.05.2022р.

Головуючий: С. М. Позарецька