Справа № 136/2425/21
У Х В А Л А

іменем України

"31" травня 2022 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шпортун С.В.

за участю секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ :

У провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа.

Представник відповідача подав до суду клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення іншої цивільної справи №136/357/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, мотивуючи тим, що між сторонами цього спору існує спір про право власності на об`єкт нерухомого майна власником якого наразі є ОСОБА_1 , яка ініціювала позов щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування таким житлом, а відповідачем оспорюється правомірність набуття позивачем даного нерухомого майна у власність у іншій справі, такі обставини підлягають з`ясуванню при вирішенні даного спору, так як власник майна не може бути позбавлений права користування належним йому майном.

Представник позивача ОСОБА_3 засобами електронного зв`язку в адресу суду направила клопотання про розгляд клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі у її відсутність також надала заперечення щодо цього клопотання, в його задоволенні просила відмовити у повному обсязі, мотивуючи тим, що у випадку задоволення позовних вимог відповідачки по іншій справі про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та свідоцтва про право власності на нерухоме майно у останньої не виникне правових підстав для визнання її права власності на житловий будинок, так як такі позовні вимоги нею не висувалися, отож відповідач не є власником спірного житла,а задоволення її позову не призведе до виникнення у неї права користування цим житлом, оскільки таке право нею було втрачено в силу приписів ст.405 ЦК України.. Крім цього, відповідач пропустила строки давності звернення до суду із такими вимогами, відповідно до п. 4 ст. 261 ЦК України, а також порушене клопотання не містить конкретного обґрунтування неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Суд, вислухавши представника відповідача з приводу ініційованого ним клопотання та оголосивши заперечення представника позивача з даного клопотання, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи встановив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за №528 виданого 14.02.2005 виконкомом Староприлуцької сільської ради, власником житлового будинку по АДРЕСА_1 зазначено ОСОБА_1 та право власності на вказане майно зареєстровано за останньою.

Відповідач ОСОБА_2 приходиться позивачеві рідною дочкою, на підтвердження вказаних обставин надано довідки органу місцевого самоврядування (а.с.20, 21), а також вказані обставини визнавались сторонами спору.

Судом встановлено, що у даній справі на вирішення суду позивачем ставляться вимоги про втрату користування вищевказаним нерухомим майном відповідачем, як членом сім`ї, тобто вимоги що стосуються користування чужим майном (сервітут), яке члена сім`ї власника житла, який набуває таке право зі згоди власника майна, та має право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до приписів ст.402 ЦК України, житлове приміщення, яке член сім`ї власника житла має право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом..

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до суду в порядку цивільного судочинства із позовом №136/357/22 та оскаржує законність рішення органу місцевого самоврядування та правовстановлюючого документу на підтвердження права власності позивача, аргументуючи позицію належністю майна у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1 до спільної сумісної власності колгоспного двору одним із співвласників якого вона була, в підтвердження чого до суду надано ухвалу про відкриття провадження у даній справі №136/357/22 та додано позовну заяву, зі змісту якої слідує, що станом на 15.04.1991 вона була неповнолітньою була зареєстрована та проживала за вказаною адресою.

Тобто відповідачем оспорюються обставини як співвласника частки нерухомого майна у праві спільної сумісної власності, що підлягають встановленню при вирішенні даного спору, оскільки власник майна не може бути позбавлений права володіння та користування належним йому майном в силу приписів ЦК України, таке його право може бути обмежене лише у виключних випадках.

Крім цього, при вирішенні даного клопотання суд враховує роз`яснення надані судам у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20,

«Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», відповідно до якої, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Суд приймає до уваги, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності (Лист, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

Встановлені судом обставини спростовують доводи представника позивача наведені у запереченні в частині того, що відповідач не є власником майна.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 251 ЦПК України, з питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Приймаючи до уваги те, що обставини щодо правомірності набуття позивачем права власності на об`єкт спірного нерухомого майна, що оскаржується відповідачем у судовому порядку в іншій справі підлягають з`ясуванню при вирішенні даного спору, відтак наявна об`єктивна неможливість розгляду даної справи, так як у цьому випадку зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, тому наявні законні підстави для зупинення провадження по справі.

Відповідно до п. 5 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 6 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

З огляду на викладене, суд задовольняє клопотання представника відповідача.

Керуючись ст. ст. 251, 253, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача про зупинення провадження по цивільній справі - задовольнити.

Зупинити провадження по цивільній справі №1362425/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - до набранням законної сили судовим рішенням по цивільній справі №136/357/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання незаконним рішення та свідоцтва про право власності, яка розглядається у порядку цивільного судочинства Липовецьким районним судом Вінницької області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Світлана ШПОРТУН