Провадження № 2/565/115/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2022 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Зейкана І.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Ломази С.О.,

представника позивача Склярова Д.М.,

представника відповідача Полюхович О.І.,

спеціаліста ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному порядку у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 760/25577/20 за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, у якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 81 786,94 грн. та понесені витрати по справі судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

В обґрунтування позову вказують на те, що 18 квітня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу та Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка є складовою Заяви про приєднання. Відповідно до умов Кредитного договору позивач відкрив відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 на умовах тарифного пакету «МІЙ КОМФОРТ», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку та встановив за погодженням відповідача на вказаний рахунок кредит у сумі 55 000,00 грн. Згода клієнта надається відповідно до умов п.1.4 Розділу ХХІІ Договору, а саме шляхом погодження нових умов кредитування в телефонному режимі. Згідно п.6.6. Кредитного договору, процентна ставка за Кредитом є фіксована, і складає 11% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду, 0,001 %, за користування кредитними коштами Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно згідно умов договору. Згідно до пунктів 1.17. 1.19. та 1.21. розділу ХХІІ ДКБО відповідач зобов`язався не пізніше 25 числа кожного місяця сплачувати позивачу проценти, які нараховуються за методом факт/факт на фактично отриману суму кредиту та за строк фактичного користування ним шляхом договірного списання коштів з рахунку. У разі порушення строку сплати платежів за кредитним договором відповідач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної ставки НБУ в порядку, визначеному пунктом 1.24. розділу ХХІІ ДКБО. Проте , відповідач не дотримується умов кредитного договору, вчасно не сплачує обов`язкові платежі за кредитним договором. Відповідач свої зобов`язання не виконав, станом на 10.11.2020 року загальний розмір заборгованості становить 81 786,94 грн., яка складається з: 53 681,30 грн. сума основної заборгованості за кредитом; 17 526,76 грн. проценти за користування кредитом; 248,61 грн. заборгованість за РКО; 4 577,75 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного кредиту; 2 030,16 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 2 146, 60 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 748,49 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 591,57 грн. сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту; та 235,70 грн. сума втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.

Від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив проти позову про стягнення заборгованості, в якому відповідач з заявленими позовними вимогами не погоджується, вважає їх необрунтованими та безпідставними. Зазначає, що до позовної заяви приєднана копія заяви про приєднання №443872101, на якій не вказана дата її складання та заява про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 18.04.2018 року, які разом з договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), позивач називає "Кредитним договором". Водночас заява про приєднання №443872101 не містить жодних умов будь-кого договору про надання тих чи інших банківських послуг. Зокрема дана заява про приєднання не містить жодних умов, чи то посилань на те, що між позивачем та відповідачем було укладеного саме договір про надання відповідачу кредиту. В заяві не вказано суму кредиту, не зазначено відсоткову ставку по кредиту, умов відповідальності, строку кредитування, тобто істотних умов кредитного договору в такому документі немає. Жодних інших умов кредитування, зокрема щодо встановлення відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов заяви про встановлення кредиту, дана заява не містить. При тому доданою до позову випискою по рахунку не підтверджується видача для відповідача коштів на суму, яка перевищує 20 000, 00 грн. Вказана виписка є неналежним доказом у даній справі, так як є незрозумілою, операції відображені в більшій мірі без зазначення призначення платежу українською мовою, назви колонок у виписці також вказані іноземною мовою, яка не зрозуміла, із зазначених операцій у виписці не можна зробити висновок про те, чи вони відображають рух коштів по кредиту чи інші операції й у виписці не відображено нарахування відсотків за весь період кредитування, а лише з серпня 2019 року, та не відображено суму, на яку відсотки нараховувались. Наданий для суду розрахунок заборгованості по кредиту є сумнівним, так як не узгоджується з умовами кредитування, що вказані у заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії. Разом з тим вказує, що він не підписував договір комплексного банківського обслуговування фізичих осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної каркти), на який посилається позивач. Відповідач стверджує, що з умовами договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), його не ознайомлювали, свого підпису на такому договорі він не ставив. При цьому варто акцентувати увагу суду на небгрунтованість нарахування процентів за користування кредитом за ставкою, яка перевищує фіксовану ставку 11%, що слідує зі змісту розрахунку заборгованості.

З огляду на викладені обставини, безпідставним є нарахування процентів за користування кредитом за процентною ставкою, яка перевищує 11% річних, тому вимоги в частині стягнення відсотків в цілому є необгрунтованими, так як неправильно нараховані.

Від представника АТ "Державний ощадний банк України" до суду надійшла відповідь на відзив. Зокрема зазначає, що в заяві про приєднання №443872101 міститься дата укладення - 18.04.2018 року. Тож твердження відповідача про відсутність дати спростовується відповідною заявою, в якій міститься дата - 18.04.2018. Відповідно до умов кредитного договору позивач відкрив відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 на умовах тарифного пакету "МІЙ КОМФОРТ", Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку та встановив 18.04.2018 року за погодженням з відповідачем на вказаний рахунок розмір бажаного кредиту у сумі 55000,00 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку позичальника. Тож твердження відповідача про те, що ним отримано кредит в розмірі лише 20000,00 грн. спростовується належними доказами. В паспорті споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору на споживчий кредит, який підписав відповідач, вказано, що пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення - за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди, але не більше 15% суми простроченого платежу. При цьому сукупна сума пені, нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за договором про споживчий кредит. Тож твердження відповідача про те, що нарахування пені не встановлено спростовується відповідним доказом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав повністю та у свої поясненнях постався на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Проте до суду з`явилась його представник ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю та просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов наступних висновків.

18.04.2018 року ОСОБА_2 підписав заяву про приєднання №443872101 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу з позивачем АТ «Державний ощадний банк України» та заяву на встановлення відновлювальної кредитної ліні, яка є складовою заяви про приєднання, в якому банк встановив за погодженням відповідача на рахунок відповідача кредит у сумі 55 000,00 грн на строк кредитування на 60 місяців.

Пунктом 6.6 вказаної заяви визначено, що процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 11% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом грейс-періоду; 0,001 річних за користування кредитними коштами протягом грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Розмір процентів річних за користування кредитними коштами, які застосовуються у разі припинення трудового контракту між клієнтом та організацією визначаються у Додатку № 1 до договору.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

З урахуванням вимог ч.1 ст. 1054, ч. 1 ст. 634 ЦК України, суд доходить висновку, що ОСОБА_2 підписавши заяву про приєднання №443872101 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу з позивачем АТ «Державний ощадний банк України», уклав 18.04.2018 року кредитний договір у вигляді відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок.

Отримання кредиту, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідачем не оспорюється. З аналізу розрахунку заборгованості станом на 10.11.2020 року, відповідач ОСОБА_5 починаючи з 26.07.2018 року почав порушувати умови договору щодо вчасного погашення кредиту, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість та станом на 10.11.2020 року за ним рахується заборгованість по тілу кредиту у сумі 53 681,30 грн. Викладене дає підстави суду для висновку, що відповідач умови договору виконував не належним чином, кредитні кошти не повертав вчасно.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, позивач набув право на стягнення з відповідача ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за основним боргом (тілом) у сумі 53 681,30 грн.

Вирішуючи вимогу щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом у сумі 17 526,76 грн, суд бере до уваги наступні обставини.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п. 6.6 вказаної заяви про приєднання №443872101, процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 11% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом грейс-періоду; 0,001 річних за користування кредитними коштами протягом грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Розмір процентів річних за користування кредитними коштами, які застосовуються у разі припинення трудового контракту між клієнтом та організацією визначаються у додатку № 1 до Договору.

Копією наказу № 1289-к від 26.09.2018 року підтверджується, що відповідач звільнений з посади головного економіста відділу по роботі з клієнтами роздрібного бізнесу контак- центру департаменту електронної комерції та платіжних засобів АТ «Ощадбанк» з 05.10.2018 року (а.с. 230 т.1).

Представник позивача ОСОБА_3 посилаючись на Додаток № 1 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 187 т.1) пояснив, що позивач на підставі цього Додатку № 1 з 23.10.2018 року нараховував відповідачу відсотки за користування кредитом у розмірі 38%. До 23.10.2018 року відсотки за користування кредитом відповідачу нараховувались у розмірі 11 % річних. В судовому засіданні встановлено, що зазначений Додаток № 1 жодною із сторін договору не підписаний. Представник відповідача заперечує ознайомлення відповідача із вказаним додатком.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Додаток № 1 розумів відповідач, ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву про приєднання №443872101, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем ОСОБА_2 кредитних коштів містили саме такий розмір відсотків за користування кредитом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретний розмір відсотків, які слід нараховувати відповідачу після його звільнення тобто після 05.10.2018 року, Додаток № 1 (а.с. 187 т.1) не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Інших доказів на підтвердження, погодження відповідачем умови кредитного договору щодо нарахування кредитного договору після розірвання з ним трудових обов`язків до суду не подано. На підставі викладеного суд доходить висновку, що позивачем безпідставно нараховано відповідачу ОСОБА_2 відсотки за користування кредитом після 05.10.2018 року. З аналізу розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 26.10.2018 року, тобто після 05.10.2018 року, вбачається, що позивачем нараховано відповідачу до сплати 1 086,86 грн. відсотків за користування кредитом. Проте, з цього ж розрахунку вбачається, що відповідач сплатив позивачу на погашення відсотків за користування кредитом кошти у сумі 3 281,42 грн., тобто більше як нараховано позивачем до сплати, тому у задоволенні цієї вимоги необхідно відмовити.

Обґрунтовуючи вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за розрахунково-касове обслуговування у сумі 248,61 грн, представник позивача послався на положення розділу VI Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який набрав чинності 04.04.2018 року (а.с. 148-189 т.1). Під час дослідження вказаного договору у судовому засіданні встановлено, що він сторонами не підписаний. Ця обставина представником позивача не оспорюється, проте він зазначає, що вказаний договір у такій редакції містився на офіційному сайті банку. Враховуючи правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, суд доходить висновку, що згаданий Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин, а отже нарахування відповідачу заборгованості за розрахунково-касове обслуговування у сумі 248,61 грн є безпідставним та у задоволенні вимоги про її стягнення необхідно відмовити.

Щодо вимоги про стягнення пені за несвоєчасне погашення основного кредиту у сумі 4 577,75 грн та пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у сумі 2 030,16 грн суд бере до уваги наступне. Як на підставу нарахування та стягнення вказаних видів пені представник позивача у судовому засіданні послався на Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), підписаний сторонами у день укладення кредитного договору 18.04.2018 року (а.с.11 т.1), у якому визначено розмір та підстави нарахування пені. Проте, у графі, яка передує підпису від імені кредитодавця міститься запис про те, що зазначена у паспорті інформація зберігає чинність та є актуальною до 18.04.2018 року. Вказане дає підстави для висновку, що умови кредитування, викладені у зазначеному Паспорті були чинними лише 18.04.2018 року, тобто лише у день укладання кредитного договору. Викладене позбавляє можливості суд задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення основного кредиту та пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, оскільки воно не ґрунтується на умовах укладеного кредитного договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що позов у частині стягнення основної заборгованості (тіла кредиту) підтверджений належними і допустимими доказами, суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь АТ "Ощадбанк" слід стягнути втрати від інфляції у сумі 591,57 грн та 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (тіла кредиту) у сумі 2 146,60 грн, розмір яких визначений у розрахунку заборгованості станом на 10.11.2020 року та учасниками справи не оспорюється.

Проте, оскільки суд дійшов висновку про безпідставність нарахування заборгованості по відсотках за користування кредитом, у суду відсутні підстави стягнути з відповідача втрати від інфляції у сумі 748,49 грн та 3 % річних у сумі 235,70 грн за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк» слід стягнути 56 419,47 грн, з яких 53 681,30 грн - заборгованість за основним боргом (тілом кредиту), 2 146,60 грн 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 591,57 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом задоволені вимоги на суму 56 419,47 грн, що складає 69 %, отже з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1 450,38 грн витрат із сплати судового збору, сплаченого при подачі позову до суду.

Керуючись ст.2, 12, 76-81, 141, 259,265-267 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позов акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 56 419 (п`ятдесят шість тисяч чотириста дев`ятнадцять) гривень 47 (сорок сім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 1 450 (одна тисяча чотириста п`ятдесят) грн. 38 (тридцять вісім) коп. витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні вимог в іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», місце знаходження за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, буд.12-Г, .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 .

Повне рішення складене 01.06.2022 року.

Головуючий суддя: І.Ю.Зейкан