Справа № 331/5095/16-ц
Провадження № 2-п/331/31/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Світлицької В.М.,

при секретарі Мамоновій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2016 року по цивільній справі № 331/5095/16-ц,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2016 року позов КС «Хортиця» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь КС «Хортиця» заборгованість за кредитним договором № 90 від 10.07.2007 р. станом на 20.07.2016 р. в загальному розмірі 17 536,90 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду від 20.10.2016 року, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просила переглянути справу за позовом КС «Хортиця» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення зазначено, що заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2016 року відповідачу ОСОБА_1 не вручалося, а лише за запитом надійшло поштовим відправленням до представника відповідача ОСОБА_1 23.12.2021 року, а тому вважає, що процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення пропущено з поважної причини. КС «Хортиця» використала своє право надане їй частиною другою статті 1050 ЦК України та змінила строк виконання основного зобов`язання пред`явивши позов до суду про дострокове повне виконання відповідачами зобов`язань за кредитним договором, і право кредитодавця нараховувати інші передбачені договором платежі припинилося.

18.05.2022 року представником КС «Хортиця» подано заперечення на заяву про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2016 р., в яких зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 особисто 22.09.2016 р. отримала судову повістку у справі, але до судового засідання не з`явилася, причини своєї неявки не повідомила. При цьому, ОСОБА_1 , знаючи про судове провадження, про зміну свого місця проживання суд не повідомила. Неправомірність нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування є необґрунтованими, оскільки позивачем заявлені вимоги про стягнення процентів за порушення грошового зобов`язання, на підставі окремих пунктів договору та за різні періоди такого порушення. Підстави, які передбачені процесуальним законом для скасування заочного рішення, відсутні.

Представник КС «Хортиця» в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти заяви про перегляд заочного рішення заперечує у повному обсязі, просить відмовити у її задоволенні.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи про перегляд заочного рішення за його відсутності, на задоволенні заяви наполягає.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, повідомлена про час розгляду справи належним чином, що не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Враховуючи, що, як зазначає ОСОБА_1 , заочне рішення суду не було отримано нею особисто, а лише засобами поштового зв`язку її представником, вона має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду.

Згідно частини першої статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 288 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе лише у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність лише однієї з підстав, зазначених у наведеній нормі цивільного процесуального законодавства, не спричиняє скасування заочного рішення. Лише у своїй сукупності названі обставини спричиняють скасування заочного рішення.

Відповідно до інформації адресно-довідкового сектору Державної міграційної служби України в Запорізькій області, місце реєстрації відповідача ОСОБА_1 на час розгляду справи було за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 викликалася судом у судові засідання шляхом направлення повісток за вищевказаною адресою, що 22.09.2016 р. було особисто отримано ОСОБА_1 на призначене судове засідання 03.10.2016 р. та на судове засідання, призначене на 20.10.2016 р. було повернуто на адресу суду з відміткою «будинок зачинений».

Згідно з матеріалами справи, судові повістки надсилалися відповідачу ОСОБА_1 на останню відому суду адресу та заочне рішення було ухвалено з врахуванням положень ст. 224 ЦПК України.

З вищенаведених обставин вбачається, що суд належним чином надсилав на останню відому адресу відповідача ОСОБА_1 процесуальні документи суду, та повідомляв її про дату та місце проведення судових засідань, чим надавав можливість приймати участь у змагальному процесі, із реалізацію всіх прав учасника процесу, передбачених цивільним процесуальним законодавством.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення суду відсутні, оскільки ОСОБА_1 відповідно до положень ЦПК України, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації, та нею доказів, які мають значення для справи та можуть привести до ухвалення іншого рішення, протилежного заочному, суду не надано.

На підставі викладеного, суд не вбачає законних підстав для скасування заочного рішення по цій справі.

Керуючись статтями 287, 288 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для подачі заяви про скасування заочного рішення.

Заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2016 року по цивільній справі № 331/5095/16-ц - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Проте, у відповідності до частини четвертої статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: В.М. Світлицька