ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Херсон

справа № 766/555/20

провадження № 22-ц/819/234/22

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)Чорної Т.Г.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Склярської І.В.
секретарАвтонагова Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» нарішення Херсонського міського суду Херсонської областівід 04 серпня 2021 року у складі судді Майдан С.І. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 24 вересня 2008 року АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № HEСFAE, за умовами якого Банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 27 063,88 доларів США на строк до 23 вересня 2013 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором.

На забезпечення виконання кредитного зобов`язання між Банком та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 був укладений договір поруки № HEСFAE.

Зобов`язання за вищевказаним кредитним договором ОСОБА_1 не виконав, станом на 30.10.2019 року має заборгованість, яка складається з: заборгованості за кредитом ( тілом кредиту)- 7 458,18 доларів США; заборгованості за процентами за користування кредитом 1093,80 доларів США; заборгованості за комісією за користування кредитом 306,97 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 24 199,70 доларів США.

Посилаючись на викладені обставини та право позивача визначати суму боргу, яку необхідно стягнути, АТ КБ «Приватбанк» просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № HEСFAE від 24.09.2008 року, яка виникла станом на 30.10.2019 року та складається лише з заборгованості за тілом кредитуу розмірі 7 458,18 доларів США, що за курсом 25,11 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.10.2019 року складає 187 274,90 грн та судові витрати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04 серпня 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 7458,18 доларів США, що за курсом 25,11 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.10.2019 року, що складає 187 274,90 грн. станом на 30.10.2019 року за кредитним договором №HECFАЕ від 24.09.2008 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 7458,18 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати в розмірі 2809,12 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості з поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вимоги банку задовольнити, в решті рішення залишити без змін.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не дослідив належним чином наявні у справі докази, а саме, умови укладених між сторонами правочинів, та прийшов до передчасного висновку про те, що порука у спірних правовідносинах є припиненою.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 24.09.2008 року ОСОБА_1 підписав кредитно-заставний договір №HECFАЕ на підставі якого отримав грошовий кредит у розмірі 27 063,88 доларів США, з кінцевим строком погашення 23.09.2013 року.

09.02.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода №1 до кредитного договору №HECFАЕ від 24.09.2008 року, відповідно до якої сторони змінили кінцевий строк повернення кредиту з 23.09.2013 року на 30.09.2015 року та передбачили новий графік погашення заборгованості, згідно з яким щомісячний платіж за кредитом становив 366,32 дол.США, а оплата повинна проводитися з 20 по 24 число кожного місяця.

Отже, кредитним договором передбачено виконання грошових зобов`язань шляхом здійснення ануїтетних платежів (щомісячних платежів згідно з графіком) та встановлено строк повернення грошових коштів.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 09.02.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 був укладений договір поруки №HECFАЕ/1, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник за всіма зобов`язаннями останнього за кредитним договором, а у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Умовами договору сторони погодили, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором ( п.14).

Аналогічний договір поруки був укладений з ОСОБА_3 .

Зобов`язання за вищевказаним кредитним договором від 24.09.2008 року ОСОБА_1 року належним чином не виконав, станом на 30.10.2019 року має заборгованість, яка складається з: заборгованості за кредитом ( тілом кредиту)- 7 458,18 доларів США; заборгованості за процентами за користування кредитом 1093,80 доларів США; заборгованості за комісією за користування кредитом 306,97 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 24 199,70 доларів США.

Зі змісту заявленого позову вбачається, що позивач просить стягнути з боржника та поручителів суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7 458,18 доларів США.

Суд першої інстанції вважав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги банку в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 7 458,18 доларів США.

В цій частині рішення суду сторони не оскаржують.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог до поручителів, суд першої інстанції виходив з того, що порука припинилася з 30.03.2016 року, а тому позивач втратив право пред`являти будь-які вимоги до поручителів в силу положень ч.4 ст. 559 ЦК України.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Наразі предметом апеляційного розгляду є позовні вимоги Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 за солідарними зобов`язаннями з ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24.09.2008 року і лише щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Цивільний кодекс України передбачає спеціальні способи, які забезпечують захист майнових інтересів кредитора на випадок невиконання чи неналежного виконання своїх зобов`язань боржником, які є видами забезпечення виконання зобов`язання.

Таке забезпечувальне зобов`язання має акцесорний, додатковий до основного зобов`язання характер і не може існувати саме по собі.

Одним із видів акцесорного зобов`язання є порука.

Відповідно до частин першої та третьої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Згідно з частиною першою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову.

Позов заявлено позивачем до боржника та поручителів, вимоги до вказаних осіб є однорідними, нерозривно пов`язаними між собою, оскільки обсяг відповідальності поручителів відповідно до договорів поруки збігається з обсягом відповідальності боржника.

Відповідно до частини першої статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України, в редакції на час укладення договору поруки, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У редакції, чинній на момент звернення позивача до суду, частина 4 ст.559 ЦК України була викладена наступним чином: порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

З аналізу частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок, що строк поруки відноситься до преклюзивних, це строк існування самого зобов`язання поруки, а застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою, як видом забезпечення зобов`язання.

Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

З умов кредитного договору та додаткової угоди № 1 вбачається, що боржник ОСОБА_1 (а відтак і поручителі) узяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту шляхом сплати ануїтетних платежів 25 числа кожного календарного місяця (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, крім установлення строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Тобто, якщо до вимог, заявлених до боржника, застосовується загальний строк давності, передбачений статтею 257 ЦК України, то до вимог, заявлених до поручителя, вказаний строк обмежується строком дії поруки відповідно до умов укладеного договору поруки або закону. Таким чином, можна зробити висновок про те, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

В додатковій угоді № 1 до кредитного договору від 24.09.2008 року передбачено, що позичальник зобов`язується повертати кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в розмірі 366,32 доларів США з 08.02.2012 року до 30.09.2015 року.

Відповідно до пункту 2 договорів поруки поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором. Згідно пункту 14 договорів поруки строк дії поруки становить п`ять років з дня настання строку повернення кредиту за кредитним договором.

З огляду на положення п. 14 договорів поруки можна зробити висновок, що вимогу до поручителів про виконання ними солідарних з боржником зобов`язань за договорами повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки визначеної умовами договору поруки, тобто протягом п`яти років з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням, оскільки умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами.

Оскільки банком пред`явлені вимоги до поручителів більш ніж через п`ять років після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, то порука припинилася в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Таким чином, враховуючи умови кредитного договору ( погашення кредиту щомісячними платежами), строк його дії ( по 30.09.2015 року), строк дії поруки ( п`ять років з дня настання строку повернення кредиту за кредитним договором), колегія суддів вважає, що банком пропущений строк пред`явлення вимог до поручителів по періодичним платежам по січень 2015 року, оскільки вимога про погашення пред`явлена лише 13.01.2020 року.

Отже з поручителів підлягає стягненню заборгованість за період з січня 2015 року по 30.09.2015 року в розмірі 3 045,14 дол. США.

При цьому, слід зазначити, що заборгованість поручителів розрахована відповідно до графіку погашення кредиту, який долучений до додаткової угоди № 1 від 09.02.2012 року і лише щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту, оскільки вимогу про стягнення заборгованості по відсоткам позивач не заявляв.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає помилковими висновки суду про припинення поруки 30.03.2016 року, внаслідок чого рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заявлених вимог до поручителів підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення заявлених вимог банку до поручителів, а саме щодо стягнення на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 3 045,14 дол. США солідарно з ОСОБА_5 та солідарно з ОСОБА_3 , це ж рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника підлягає зміні, а саме розміру суми заборгованості, яка стягується з боржника та поручителів солідарно. В решті в оскарженій частині рішення суду слід залишити без змін.

При цьому неправильне зазначення позивачем в позові, а судом в рішенні суду по-батькові відповідачки ОСОБА_3 , а саме « ОСОБА_6 », не впливає на висновки апеляційного суду щодо відповідальності поручителя за договором поруки, оскільки договір поруки укладений з ОСОБА_3 і саме на підставі заяви ОСОБА_7 , який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_3 , було скасоване заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02.02.2021 року та справа була призначена до розгляду.

Отже колегія суддів вважає за необхідне зазначити правильне по-батькові відповідачки « ОСОБА_8 », замість « ОСОБА_6 ».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріали справи свідчать про те, що при поданні апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в розмірі 4 213,68 грн.

З урахуванням частково задоволених позовних вимог до ОСОБА_5 за солідарним зобов`язанням з ОСОБА_1 , частково задоволених вимог ОСОБА_3 за солідарним зобов`язанням з ОСОБА_1 , наявні підстави для стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь позивача судового збору у розмірі 1 053,42 грн. з кожного.

Керуючись статтями 367, 374, 376,382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 серпня 2021 року в частині відмови у задоволенні вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, а це ж рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 змінити.

Із визначеної до стягнення на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 7 458,18 доларів США заборгованість у розмірі 3 045,14 дол. США стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 та солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 .

В решті рішення в оскарженій частині залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги в розмірі 1 053,42 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги в розмірі 1 053,42 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: Л.В.Пузанова

І.В.Склярська

Повний текст постанови складено 24 січня 2022 року

Суддя Т.Г. Чорна