Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1124/21
Провадження № 2-п/382/4/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нарольського М. М.,

при секретарі Жуковій Л. Д.,

за участі заявника (відповідача) ОСОБА_1 ,

представника заявника (відповідача) адвоката Лісового А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Яготинського районного суду Київської області від 02.02.2022 у справі № 382/1124/21 за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Яготинського районного суду Київської області від 02.02.2022 року позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (далі - Компанія) задоволено; стягнуто з відповідача на користь позивача 205 800 грн по відшкодуванню шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 3 087 грн судового збору.

Відповідач подав заяву про перегляд цього заочного рішення, просить його скасувати, а в задоволенні позову відмовити.

Заява мотивована тим, що відповідач 05.04.2022 отримав заочне рішення суду; про дату та час судового розгляду його не повідомляли, у зв`язку з чим він не був присутнім та не міг подати відзив на позов. При цьому, позивач не надав інформацію про те, що відповідач перебував у трудових відносинах з приватним підприємством "Ютранс" (далі - ПП "Ютранс"). 17.08.2021 року інформація про трудові відносини була направлена керівнику Компанії. Однак, позивач не надав суду копії трудової книжки з відповідними записами та наказів № 2 від 01.09.2017 та № 1 від 19.02.2019 ПП "Ютранс", що є вагомим доказом необґрунтованості позовних вимог.

У судовому засіданні відповідач та його представник просили скасувати заочне рішення з підстав, викладених у заяві про його перегляд. Зазначили, що при ухваленні заочного рішення суд не врахував наявність трудових відносин відповідача із ПП "Ютранс", незважаючи на те, що на такі обставини є посилання як в позовній заяві, так й у тексті самого заочного рішення, а також припустили, що такі докази вже містилися в матеріалах справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог яких просить залишити її без задоволення. Зазначив, що у Компанії відсутні документи, які б підтверджували виконання відповідачем своїх трудових (службових) обов`язків на транспортному засобі саме в момент ДТП (наказ про відрядження, маршрутні листи тощо). З метою досудового врегулювання спору, відповідачу направлялася досудова вимога, у відповідь на яку він знову надав копію трудової книжки, наказів про прийняття та звільнення з роботи, страхового полісу, проте ніяких документів на підтвердження виконання ним своїх трудових обов`язків, як це передбачено ч. 1 ст. 1172 ЦК України, не надав. Таким чином, відповідачем не надано доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи та могли б бути підставою для скасування заочного рішення, яке є законним та обгрунтованим.

Заслухавши пояснення учасників, розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд заочного рішення, виходячи із такого.

Як зазначалося раніше, заочним рішенням Яготинського районного суду Київської області від 02.02.2022 року позов Компанії задоволено; стягнуто з відповідача на користь позивача 205 800 грн по відшкодуванню шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 3 087 грн судового збору.

Відповідно до ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Використання законодавцем в конструкції даної статті сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно встановити наявність двох умов: поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення; подані ним докази щодо обставин справи повинні впливати на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, судові повістки-виклики у судове засідання на ім`я відповідача направлялись судом саме за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, відповідно до відомостей у позовній заяві та відповіді відділу реєстрації місця проживання управління (центру) надання адміністративних послуг Яготинської міської ради від 15.09.2021 (а. с. 74) реєстрацією місця проживання відповідача є адреса: АДРЕСА_1 .

Саме за цією адресою суд тричі направляв судові повістки про виклик відповідача до суду. Однак, кореспонденція поверталася до суду із відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою" (а. с. 77, 84, 93).

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (ч. ч. 5, 7 ст. 128 ЦПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, відповідно до встановленого процесуальним законодавством порядку, надсилання судом судових повісток тричі на адресу реєстрації місця проживання відповідача та повернення до суду кореспонденції з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" свідчить про те, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд також враховує, що саме за цією ж адресою реєстрацією місця проживання відповідача ( АДРЕСА_1 ) останній заочне рішення отримав (а. с. 119).

При цьому, цю ж саму адресу реєстрації свого місця проживання ( АДРЕСА_1 ), на яку суд тричі направляв йому судові повістки, відповідач наразі сам вказує в заяві про перегляд заочного рішення та інших заявах, поданих до суду, а також отримує кореспонденцію за цією адресою (а. с. 109, 113, 124, 133, 134, 141).

Тож суд критично оцінює посилання відповідача на те, що він не був належним чином повідомлений судом про час та місце розгляду справи, в якій ухвалено заочне рішення.

Викладене свідчить про те, що суд виконав покладений на нього обов`язок повідомити відповідача про дату, час та місце розгляду справи, проте він не скористався своїм правом взяти участь у судовому засіданні. Наразі, відповідач не подав належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки та неподання відзиву на позов тощо.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень втілюється у неприпустимості зловживання правом, яку зазвичай виводять із конституційних положень, згідно з якими здійснення прав та свобод людини не повинне порушувати права та свободи інших осіб.

З урахуванням наведеного, посилання заявника на порушення принципу змагальності при ухваленні рішення суду не приймається до уваги. Судом було прийнято рішення на підставі тих доказів, що були наявні у матеріалах цивільної справи. Обов`язок по доказуванню лежить на сторонах.

Розглядаючи другу умову для скасування заочного рішення, суд виходить з того, що відповідно до ст. 288 ЦПК України відповідач у своїй заяві про перегляд заочного судового рішення повинен зазначити такі докази на підтвердження обставин, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку, ухвалив би принципово інше рішення.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідач у заяві посилається на те, що позивач не надав інформацію про перебування відповідача у трудових відносинах з ПП " ОСОБА_2 17.08.2021 року інформація про трудові відносини була направлена керівнику Компанії листом. Однак, позивач не надав суду копії трудової книжки з відповідними записами та наказів № 2 від 01.09.2017 та № 1 від 19.02.2019 ПП "Ютранс", що є вагомим доказом необґрунтованості позовних вимог.

Разом з тим, в позовній заяві вже містилася інформація про те, що МТСБУ у листі повідомило Компанію про факт надання відповідачем документів, що на момент ДТП він працював водієм у ПП "Ютранс". Позивач вказував, що відповідно до наявних у позивача документів транспортний засіб належить споживчому товариству "Своє молоко". Документів, які б підтверджували виконання відповідачем своїх трудових (службових) обов`язків на транспортному засобі саме в момент ДТП (наказ про відрядження, маршрутні листи тощо), у позивача відсутні (а. с. 4, 61).

Матеріали справи містять також копію листа-повідомлення від 17.08.2021 року щодо інформування Компанії про трудові відносини відповідача із ПП "Ютранс" (а. с. 64). Також, позивач вже надавав суду копії трудової книжки з відповідними записами та наказів № 2 від 01.09.2017 та № 1 від 19.02.2019 ПП "Ютранс", які також містяться в матеріалах справи (а. с. 65-67).

Посилання на зазначену інформацію та докази містяться безпосередньо у тексті описової частини заочного рішення (а. с. 101, 102) з посиланням на відповідні аркуші справи 61-67.

Отже, всі зазначені відповідачем в заяві про перегляд заочного рішення докази вже містилися в матеріалах справи на момент ухвалення заочного рішення та були предметом оцінки суду під час його ухвалення.

Таким чином, в заяві про перегляд заочного рішення заявником не наведено, а до заяви не додано жодного нового доказу в розумінні положень ст. ст. 76, 288 ЦПК України, які не були б відомі суду при ухваленні заочного рішення.

У заяві про перегляд заочного рішення заявник (відповідач) фактично вдається до переоцінки доказів та обставин, які судом оцінені і встановлені при прийнятті рішення, тобто останній фактично не погоджується з прийнятим рішенням, здійсненою судом оцінкою доказів та встановленими обставинами справи.

При цьому, сторона відповідача фактично зазначає про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, що, відповідно до положень процесуального законодавства (ст. 376 ЦПК України), може бути підставою для перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Також суд зазначає, що до заяви про перегляд заочного рішення додана копія полісу, проте ні в самій заяві, ні в заяві про уточнення її вимог, відповідач жодним чином не посилається на нього в якості доказу, та взагалі жодним чином не зазначає, яке значення він має для правильного вирішення справи. Тож суд не приймає його до уваги виходячи із принципу змагальності сторін та обов`язку доказування, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. ст. 12, 81 ЦПК України), а також враховуючи, що він жодним чином не зазначений в якості підстави для перегляду заочного рішення.

Таким чином, сукупності умов, визначених ст. 288 ЦПК України для скасування заочного рішення, судом не встановлено, а відповідачем їх наявності не доведено.

Крім цього, у відповідність до ч. 4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, interalia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з наведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пояснення та докази, на які посилається в своїй заяві сторона відповідача, не мають істотного значення для правильного вирішення справи, оскільки доводи заявника зводяться лише до правової позиції відповідача та його представників щодо предмету спору та фактичної переоцінки доказів та обставин, які судом оцінені і встановлені при прийнятті рішення, тобто заявник фактично не погоджується з прийнятим рішенням, здійсненою судом оцінкою доказів та встановленими обставинами справи і відповідно застосованими судом нормами чинного законодавства України.

З урахуванням того, що заявник не надав як доказів поважності неприбуття в судові засідання, так і доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи і вплинули б на рішення суду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Посилання відповідача на неврахування судом доказів, які вже містилися у матеріалах справи станом на день ухвалення судом заочного рішення, не є зазначенням доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи в розумінні положень ч. 1 ст. 288 ЦПК України, а можуть бути підставою для апеляційного перегляду рішення суду, оскільки суд першої інстанції не може скасувати заочне рішення суду для надання іншої правової оцінки тим самим доказам у справі.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

При цьому, необхідно роз`яснити відповідачу, що ч. 4 ст. 287 ЦПК України визначено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. ст. 284-288, 259-261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Яготинського районного суду Київської області від 02.02.2022 у справі № 382/1124/21 за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали складено та підписано 02.06.2022 року.

Суддя М. М. Нарольський