Справа № 289/437/22
Номер провадження 2/289/234/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2022 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Мельника О.В., за участю секретаря судового засідання Галькевич Ю.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце знаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Великорацького старостинського округу Радомишльської міської ради Житомирської області (місце знаходження/місце проживання: вул. Поліська, 126, с. Велика Рача, Житомирський р-н, Житомирська обл., 12242) про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом та просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті дядька право власності на земельну частку (пай).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дядько, ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай). Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла позивачка фактичним вступом у володіння майном. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає.

При зверненні до нотаріальної контори позивачці державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадщину, оскільки, відсутні оригінал правовстановлюючого документу на право на земельну частку (пай).

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав, просив їх задоволити.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

За змістом ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ст. 1266 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення.

Частинами 1, 3 ст. 1268, частиною 1 ст. 1269, частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради.

З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Стаття 530 ЦК Української РСР передбачає, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Стаття 549 ЦК Української РСР визнає, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що також підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 видане повторно Радомишльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану громадян Територіального управління юстиції в Житомирській області 01.06.2017.

З витягу реєстрації в Спадковому реєстрі за № 68987881 від 19.05.2022 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заведена.

Відповідно довідки Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 30.11.2021 за №237/431-21 у «Книзі №2 реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Радомишльською державною адміністрацією (Меделівка, Чудин, Велика Рача) на ім`я ОСОБА_2 за « 2/843 зареєстровано сертифікат на право на земельну частку(пай) наявний підпис про отримання вищевказаного сертифікату.

Згідно довідки № 04-09/2/12 від 15.02.2022 року з Великорацького старостинського округу Радомишльського району Житомирської області вбачається, що ОСОБА_2 дійсно належить земельний пай розміром 2,98 в умовно кадастрових гектарах на підставі сертифікату серії ЖТ №0321437 від 14.03.2000 року.

Родинні відносини позивача з спадкодавцем ОСОБА_2 підтверджуються копією рішення Радомишльського Районного суду від 04.10.2021 яким встановлено, що ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_2 .

Згідно довідки № 896 від 23.11.2021 року з Великорацького старостинського округу Радомишльського району Житомирської області вбачається, що ОСОБА_2 , на день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Крім померлого в цьому будинку разом з ним ніхто не проживав та не був зареєстрований на день смерті та протягом шести місяців після смерті. В той же час, спадщину після смерті прийняла його племінниця ОСОБА_1 шляхом фактичного вступу управління та володіння майном.

Державним нотаріусом Капранчук О.В. 19.05.2022 року за № 90/01-16 видано повідомлення про відмову у вчиненні нотаріальних дій за заявою позивачки, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів.

Відповідач позовні вимоги визнав і підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову в порядку ст.. 206 ЦПК України у суду відсутні.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року,) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно вибуває.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивачу на оспорювану земельну ділянку, а відтак позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 23, 76, 81, 141, 206, 258, 265, 273, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну частку (пай) розміром 2,98 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно сертифікату серії ЖТ №0321437 від 14.03.2000 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. В. Мельник