ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3992/22 Справа № 201/212/22 Суддя у 1-й інстанції - Наумова О.С. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Барильської А.П.

суддів Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант»

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, в порядку ч.13 ст. 7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2022 року яке ухвалене суддею Наумовою О.С. у м. Дніпро, повний текст рішення складено 23 лютого 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021р. позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» (надалі- ТДВ СК «Альфа Гарант») про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.03.2021р. в м. Дніпрі по пров.Добровольців сталася ДТП за участю транспортного засобу «Mersedes-Benz VITO110D», д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ №ЕР/201328770, і транспортного засобу «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 ..

Вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2021р..

В результаті ДТП пошкоджено автомобіль позивача «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_2 , чим завдані матеріальні збитки.

16.03.2021р. представник ОСОБА_1 - адвокат Демарчук М.В. звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування, повідомленням про ДТП та надав необхідний пакет документів.

13.05.2021р. адвокат Демарчук М.В. направив до ТДВ СК «Альфа-Гарант» заяву про зміну напрямку виплати страхового відшкодування на особистий рахунок позивача та постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_2

15.06.2021р. відповідач частково виконав зобов`язання та сплатив страхове відшкодування у розмірі 69782,31 грн. без узгодження із позивачем такого розміру у порядку п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач не погодився із розміром страхового відшкодування та 22.06.2021 року представник позивача направив запит-вимогу до ТДВ СК «Альфа-Гарант» щодо виплати страхового відшкодування згідно висновку експерта Дроздова Ю.В., складеного на замовлення позивача, а також просив надіслати документи, на підставі яких ТДВ СК Альфа-Гарантоцінено розмір заподіяної шкоди.

Листом від 29.07.2021р. страховик відмовив у доплаті страхового відшкодування і направив копію ремонтної калькуляції. Висновок автотоварознавчого дослідження ЦВ/21/1754 ТОВ «Партнер-Консалт», яким визначено вартість матеріального збитку в результаті пошкодження майна позивача - автомобіля «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_2 не надіслав.

22.06.2021р. представник позивача направив скаргу до Національного банку України на дії страхової компанії щодо визначення розміру виплати страхового відшкодування і просив надати документи, на підставі яких було визначено розмір страхового відшкодування. Листом від 28.07.2021р. НБУ повідомив, що рішення страховика може бути оскаржене до суду, висновку ТОВ «Партнер-Консалт», яким визначено розмір матеріального збитку, не надіслав.

При цьому, пошкоджений автомобіль «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_2 оглядав представник страховик - аварійний комісар Артем`єв Р.О., а представники ТОВ «Партнер-Консалт», що визначили вартість спричиненої шкоди, автомобіль не оглядали.

На замовлення позивача проведена незалежна судова експертиза. Судовий експерт ОСОБА_3 особисто оглядав пошкоджений транспортний засіб «Hyundai Tucson», д.н. НОМЕР_2 , робив відповідні заміри та фотографії, склав висновок № 2704/21 від 20.04.2021р. з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, Закону України «Про судову експертизу», Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майнових прав», Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у держаних спеціалізованих експертних установах, комп`ютерної системи для складання ремонтних калькуляцій AUDATEX, типового формуляру AUDATEX по ідентифікації, запчастинам і працезатратам автомобіля, Довідника «Бюлетень авто товарознавця», даних мережі Інтернет.

Висновок експерта Дроздова Ю.В. № 2704/21 від 20.04.2021р., на думку позивача, відповідає вимогам ч. 5 ст. 106 ЦПК України: у висновку експерта зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Згідно висновку експерта Дроздова Ю.В. № 2704/21 від 20.04.2021р. вартість відновного ремонту автомобіля «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_2 складає 295984,86 грн., ринкова вартість КТЗ складає 266522,85 грн., отже вартість відновного ремонту більше ринкової вартості, тому матеріальний збиток, дорівнює ринковій вартості автомобіля 266522,85грн., оскільки відновлювати це КТЗ економічно недоцільно.

Ринкова вартість колісного транспортного засобу - автомобіля «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_2 , у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП, складає 137599,99 грн.

Отже, розмір заподіяної матеріальної шкоди складає 128922,86грн. .

Страховик неправомірно не доплатив позивачеві страхове відшкодування в розмірі 59140,55 грн. з розрахунку: 128922,86 грн. - 69782,31 грн. - 0,00 грн., де 128922,86 грн. - вартість матеріального збитку відповідно до висновку експерта Дроздова Ю.В.; 69782,31 грн. - фактично сплачене страхове відшкодування; 0,00 грн. - франшиза.

Тому, позивач просив стягнути суд з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на свою користь недоплачене страхове відшкодування в сумі 59140,55грн., 4773,38 грн. пені, 3% річних в сумі 870,00 грн. , 1670,46 грн. втрат від інфляції, 2300,00 грн. витрат на оплату послуг експерта, на професійну правничу допомогу, на сплату судового збору.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, пені, 3% річних та інфляційних втрат - задоволені частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої наслідками дорожньо-транспортної пригоди 59140,55 грн., три проценти річних в розмірі 870,00 грн., індекс інфляції в розмірі 1670,46 грн., а всього 61681,01грн. (шістдесят одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня 01 коп.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору та витрати по оплаті експертного дослідження в розмірі 1806,46 грн.

В апеляційній скарзі Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що обсяг відповідальності страховика обмежений нормами Закону України Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що оцінювач ОСОБА_4 проводив автотоварознавче дослідження за наданими страховиком документами та ними сплачено страхове відшкодування згідно визначеної ним суми. Суд не взяв до уваги, що зазначеним законом обов`язок оцінити розмір шкоди покладено на страховика. Позивачем не надано доказів рецензування висновку автотоварознавчого дослідження. Судом першої інстанції безпідставно стягнуті штрафні санкції.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 12 березня 2021 року в м.Дніпрі по пров.Добровольців сталася ДТП за участю транспортного засобу «Mersedes-Benz VITO110D», д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 і транспортного засобу «Hyundai Tucson», д.н. НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_1 .

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2021р. ОСОБА_2 визнано винним у вчинені ДТП і притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в дохід держави. (а.с. 12).Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № 201328770, ліміт страхового відшкодування складає 130000,00 грн., франшиза складає 0. (а.с. 101).

В результаті зазначеної ДТП пошкоджено автомобіль ОСОБА_1 «Hyundai Tucson», д.н. НОМЕР_2 .

16.03.2021р. адвокат Демарчук М.В. який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування з проханням сплатити кошти на розрахунковий рахунок АТ ПУМБ і повідомленням про ДТП та надав необхідний перелік документів (а.с. 9-10), які отримані відповідачем 23.03.2021р.

13.05.2021р. адвокат Демарчук М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , направив до ТДВ СК «Альфа-Гарант» заяву про виплату страхового відшкодування на особистий рахунок позивача, а також постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_2 (а.с. 13 14).

01.04.2021р. аварійним комісаром ОСОБА_5 здійснено огляд пошкодженого автомобіля «Hyundai» д.з. НОМЕР_2 , про що складено протокол огляду ТЗ.

На замовлення страховика, відповідача по справі, оцінювачем ТОВ «Партнер-Консалт» ОСОБА_4 10.06.2021р. виконаний висновок автотоварознавчого дослідження, яким розмір завданого матеріального збитку власнику автомобіля «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнта зносу 0,7, визначений у сумі 79719,97грн..

Згідно страхового акту від 15.06.2021 року, ТДВ СК «Альфа-Гарант» визначено страхове відшкодування в розмірі 69782,3 грн. (а.с. 135, 136).

15.06.2021р. ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 69 782,31 грн. на рахунок ОСОБА_1 , що підтверджено платіжним дорученням від 15.06.2021р. № 17761 (а.с. 137).

Висновком експерта № 2704/21 від 20.04.2021року визначено, що вартість відновного ремонту автомобіля «Hyundai Tucson», д.н. НОМЕР_2 складає 295984,86 грн., ринкова вартість КТЗ складає 266522,85 грн., отже вартість відновного ремонту більше ринкової вартості,тому матеріальний збиток дорівнює ринковій вартості автомобіля 266522,85грн., оскільки відновлювати це КТЗ економічно недоцільно. Ринкова вартість колісного транспортного засобу - автомобіля «Hyundai Tucson», д.н. НОМЕР_2 , у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП, складає 137599,99 грн.

26.06.2021року представник позивача ОСОБА_6 направив вимогу до ТДВ СК «Альфа-Гарант» щодо виплати страхового відшкодування згідно висновку експерта Дроздова Ю.В. від 20.04.2021 року № 2704/21, складеного на замовлення позивача, а також просив надіслати документи, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди (а.с. 60-61).

Листом ТДВ СК «Альфа-Гарант» від 29.07.2021року позивача повідомлено, що відсутні правові підстави для доплати страхового відшкодування. (а.с. 63)

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначав, що пошкоджений автомобіль «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_2 оглядав представник страховика - аварійний комісар Артем`єв Р.О., а представники ТОВ «Партнер-Консалт», які здійснили оцінку спричиненої шкоди, автомобіль не оглядали. Відтак, позивач вважає, що страховик не повністю відшкодував йому оцінену шкоду, тому просить стягнути решту зі страховика.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з наявності для цього правових підстав.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», (далі Закон) передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно п. 33.3 ст. 33 Закону, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно п.п. 34.2, 34.3, 34.4 ст. 34 Закону, протягом 10робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону, страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування,за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Пунктом 36.4. ст. 36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони за участі страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим (власником іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника) та здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі.

Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

За таких обставин, згідно положень закону покладення на застраховану винну у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнову шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника (у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування) або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру фактично завданих збитків. В останньому випадку на винну особу (страхувальника) може бути покладено обов`язок з відшкодування різниці між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди.

При цьому, в такому випадку розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування) має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика (страхової суми)і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст. ст. 29, 36 Закону № 1961-IV), а також розрахований з урахуванням фізичного зносу замінюваних при відновлювальному ремонті запчастин пошкодженого в ДТП авто. Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону).

Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом у Постановах від 20.03.2019 року по справі № 522/438/18, від 20.03.2019р. по справі № 695/882/15-ц.

Як вбачається із матеріалів справи, внаслідок ДТП, яке сталося з вини ОСОБА_2 , було заподіяно механічні пошкодження автомобілю «Hyundai Tucson», д.н. НОМЕР_2 , що належить позивачу.

На момент ДТП ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Mersedes-Benz VITO110D», д.н. НОМЕР_1 , який забезпечений полісом страхування цивільно-правової відповідальності страховика ТДВ СК «Альфа-Гарант». Ліміт відповідальності за шкоду, спричинену майну - 130 000,00 грн., франшиза 0 (а.с. 101)

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що на ТДВ СК «Альфа-Гарант» покладено обов`язок відшкодувати завдані позивачу матеріальні збитки в розмірі оціненої шкоди та в межах ліміту страхування.

Згідно ст. ст. 33,34 цього Закону, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком може бути залучено свого представника, яким може бути працівник страхової компанії, аварійний комісар або експерт.

Як вбачається із матеріалів справи, протокол огляду ТЗ «Hyundai Tucson», д.н. НОМЕР_2 від 01.04.2021р. від імені страховика, відповідача по справі, складений аварійним комісаром ОСОБА_7 .

Висновок автотоварознавчого дослідження від 10.06.2021 року складений оцінювачем ТОВ Партнер-Консалт ОСОБА_4 ..

Однак, зазначений висновок автотоварознавчого дослідження від 10.06 2021року складений з порушенням вимог п.п. 1.3, 5.1, 5.5, 8.1, 8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки оцінювач ТОВ Партнер-Консалт ОСОБА_4 особисто не оглядав пошкоджений транспортний засіб, що він сам зазначає у своєму висновку у розділі Перелік обмежень у використанні результатів оцінки, де зазначено, що дослідження виконано на підставі наданих даних замовником кольорові фотографії, акт огляду (а.с. 116).

Таким чином, вказаний висновок автотоварознавчого дослідження складено з порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та він не містить відомостей про те, що оцінювач ОСОБА_4 попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 Кримінального кодексу України.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 10 червня 2021 року складений оцінювачем ТОВ Партнер-Консалт ОСОБА_4 не є належним та допустимим доказом у розумінні статей 77, 78 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оцінювач ОСОБА_4 , який не проводив огляд транспортного засобу, однак склав висновок автотоварознавчого дослідження від 10.06.2021р., на підставі якого страховиком розраховано та здійснено виплату страхового відшкодування, не є особою, визначеною Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка мала право діяти від імені страхової компанії.

У зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги про те, що оцінювач ОСОБА_4 проводив автотоварознавче дослідження за наданими страховиком документами, законом обов`язок оцінити розмір шкоди покладено на страховика. позивач не мав правових підстав самостійно обирати експерта для визначення розміру шкоди, колегія суддів не бере до уваги з вище наведених підстав.

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) приймає рішення про здійснення страхового відшкодування після узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не був ознайомлений із висновком автотоварознавчого дослідження від 10.06.2021року № ЦВ.21/1754/0321 та сума страхового відшкодування, визначена цим висновком, не була погоджена з позивачем.

15.06.2021р. ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 69 782,31 грн. на рахунок позивача без дотримання установленого ст. 36 Закону узгодження розміру страхового відшкодування з потрепілим, а також за відсутності вмотивованого рішення про здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку експерта № 2704/21 від 20.04.2021року, вартість віднеовлювального ремонту колісного транспортного засобу - автомобіль «Hyundai Tucson», д.р.н. НОМЕР_2 складає 295984,86 грн..Ринкова вартість КТЗ складає 266522,85 грн.,ринкова вартість в аварійному стані складає 137599.99 грн..

Тобто вартість відновлювального ремонту більше ринкової вартості, тому матеріальний збиток дорівнює ринковій вартості автомобіля 266522,85грн., оскільки відновлювати це КТЗ економічно недоцільно.

Отже, розмір заподіяної матеріальної шкоди складає 128922,86грн. (266522,85 грн. (ринкова вартість) - 137599,99 грн. (вартість після ДТП).

При цьому посилання в апеляційній скарзі на не надання позивачем рецензування висновку від 10.06.2021 року, на думку колегії суддів не є підставою для відмови у задоволенні позову.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача недоплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 59140,55грн., виходячи з наступного розрахунку: 128922,86 грн. - 69782,31 грн. - 0,00 грн., де 128922,86 грн. - вартість матеріального збитку відповідно до висновку експерта 69782,31 грн. - фактично сплачене страхове відшкодування, 0,00 грн. - франшиза.

При цьому посилання відповідача у суді першої інстанції на неналежність зазначеного висновку суд першої інстанції вірно не взяв до уваги, оскільки статтею 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. У висновку експертного дослідження від 20.04.2021р. зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду (а.с. 15).

Відмовляючи у задоволені позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, суд першої інстанції правильно керувався вимогами п. 36.2 ст. 36 Закону, згідно якого, виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Суд першої інстанції правильно встановив, що розмір страхового відшкодування сторонами не узгоджувався та був наявний відповідний спір, тому відсутні підстави для покладення на страховика відповідальності у вигляді сплати пені згідно ст. 36 Закону.

За змістом ст. ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд України у Постанові від 01.06.2016 року у справі №3-295гс16.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі №910/10156/17 дійшла висновку, що приписи ст.625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань,

Як роз`яснено в п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК).

Зважаючи на те, що відповідач не здійснив у повному обсязі виплату страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 870,00 грн. та інфляційних витрат в сумі 1670,46 грн. Колегія суддів перевірила розрахунок зазначених сум і погоджується з ними, вважає їх правильними.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду на підставі ст.375 ЦПК України має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 374,381,382,383,384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 травня 2022 року.

Головуючий: суддя А.П.Барильська

Судді: Н.М.Деркач

Т.Р.Куценко