Справа № 357/475/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Кошель Б. І.

при секретарі Нізова А. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 6 скаргу ОСОБА_1 на дій державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби м. Біла Церква, Білоцерківського району Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Наталіч Наталії Олександрівни, стягувач: ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаною скаргою посилаючись на те, що на примусовому виконанні у Білоцерківському міському відділі ДВС знаходиться перебуває виконавче провадження з примусового виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.12.2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 22.02.2021 року по справі №357/5239/20. Зазначає, що на даний час вказані рішення переглядаються в касаційній інстанції. Однак 30 листопада 2021 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби м. Біла Церква, Білоцерківського району міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Наталіч Н.О. винесено постанову про опис та арешт майна, відповідно до якої державним виконавцем проведено опис майна, а саме: будинку АДРЕСА_1 . Вказує, що державним виконавцем в порушення положень Закону України «Про виконавче провадження», складено опис майна за відсутності боржника, при цьому державний виконавець не звертався з вимогою про надання доступу до приміщення, не звертався до суду про примусовий вхід до приміщення, а опис проводився на підставі технічної документації, без безпосереднього огляду. Крім того, державним виконавцем проведено опис майна боржника, яке є єдиним місцем проживання боржника та підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». А тому, просить суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби м. Біла Церква, Білоцерківського району Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Наталіч Наталії Олександрівни щодо винесення постанови про опис та арешт майна боржника від 30 листопада 2021 року.

24 січня 2022 року на електронну адресу суду надійшли заперечення старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби м. Біла Церква, Білоцерківського району Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Наталіч Наталії Олександрівни на скаргу на дії державного виконавця, в яких виконавець проти задоволення скарги заперечує, оскільки державним виконавцем не порушено норми Закону України «Про виконавче провадження» при винесені постанови про арешт майна (коштів) боржника, так як з метою неупередженого ефективного, своєчасного та повного виконання виконавчого документа - здійснювались заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження»

В судове засідання скаржниця не з`явилась, про час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби м. Біла Церква, Білоцерківського району Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Наталіч Н.О. в судове засідання не з`явилась, про час та день слухання справи була повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд скарги за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Повно та всебічно дослідивши матеріали скарги, з`ясувавши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців), а згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Права державного виконавця визначені у частині третій статті 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Із змісту наведених положень закону випливає, що метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб.

Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Згідно із частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення.

Так, судом встановлено, що у відділі державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження № 66152317, з примусового виконання:

виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 2/357/514/20 від 16.03.2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 249 674,88 грн.

виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 2/357/2436/20 від 28.05.2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 10 000 грн.

виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 2/357/514/20 від 28.05.2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 630,60 грн.

виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 2-др/З57/62/20 від 26.05.2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 7 500 грн.

Згідно з ч. 5 ст. 48 Закону № 1404-УІІІ, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Також, в ході перевірки майнового стану боржника було встановлено, що боржнику на праві власності належить нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 .

05.10.2021 року державним виконавцем складено акт про те, що при виході за адресою, вказаною у виконавчому документі для перевірки майнового стану боржника власники будинку відмовилися надати доступ до будинку. Акт складено у присутності понятих та працівників поліції.

03.11.2021 року державним виконавцем боржнику направлено вимогу про необхідність боржнику бути присутнім та надати доступ до будинку для здійснення виконавчих дій, що підтверджується поштовим зворотнім повідомленням.

23.11.2021 року державним виконавцем боржнику повторно направлено вимогу про необхідність боржнику бути присутнім та надати доступ до будинку для здійснення виконавчих дій, що підтверджується поштовим зворотнім повідомленням.

30 листопада 2021 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби м. Біла Церква, Білоцерківського району Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Наталіч Наталією Олександрівною в порядку ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» в присутності понятих та представника стятувача складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника ОСОБА_1 .

Частинами першою, другою, третьою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Відповідно до частини четвертої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Частинами першою та третьою статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; наявна письмова згода заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

Щодо неповідомлення скаржника про день та місце вчинення виконавчих дій то слід зазначити, що в постановах про відкриття виконавчих проваджень зазначено, що сторони виконавчого провадження мають право ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, внесеними до автоматизованої системи виконавчого провадження, із зазначенням ідентифікатора для доступу. Однак боржником проігноровано дані постанови. А отже, боржник не виявив належної зацікавленості у проведенні виконавчих дій в межах об`єднаного виконавчого провадження №61711269. Крім цього, Законом України «Про виконавче провадження» не покладено на державного виконавця обов`язку повідомляти боржника про дату, час та місце опису майна, а копію оскаржуваної постанови державний виконавець у відповідності до вимог ст. 28 вказаного Закону надіслав скаржнику вчасно.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи не вбачає порушень зі сторони державного виконавця при вчиненні виконавчої дії, що полягала в описі майна норм Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 від 02.04.2012 року, оскільки відсутність боржника - компенсовано присутністю понятих (ст.22 Закону), в постанові детально описано житловий будинок із зазначенням усіх вимог визначених Законом та Інструкцією, постанова підписана усіма особами присутніми при описі та арешті (представник стягувача, поняті, виконавець).

У відповідності до ст. ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ст.ст. 79-80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали скарги не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження порушень державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, суд оцінює критично посилання скаржника на порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки даний нормативний акт втратив чинність 23.04.2021 року , тобто до моменту вчинення приватним виконавцем виконавчих дій з опису та арешту будинку АДРЕСА_3 , твердження є безпідставним та не враховано судом при розгляді скарги.

З огляду на вищезазначене, дії державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби м. Біла Церква, Білоцерківського району Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Наталіч Наталії Олександрівни в межах виконавчого провадження №61711269, вчинялися відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про виконавче провадження» та є правомірними, натомість доводи скаржниці з якими остання звернувся до суду не містять законодавчого підґрунтя та є надуманими самою скаржницею, а тому відсутні правові підстави для визнання дій та постанови державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби м. Біла Церква, Білоцерківського району Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Наталіч Наталії Олександрівни, протиправними.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 451 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяБ. І. Кошель