ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 681/997/20

Провадження № 22-ц/4820/50/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю представника апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 11 травня 2021 року, суддя Дідек М.Б., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

встановив:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, за їх спільні кошти було придбано нерухоме майно загальною вартістю 144264 грн., яке є їх спільною сумісною власністю. Оскільки все придбане майно зареєстроване на ім`я ОСОБА_2 , тому між ними ускладнилися стосунки щодо розпорядження об`єктами нерухомого майна на які відповідач не визнає її право.

Позивач просила визнати за нею право власності на Ѕ ідеальну частку об`єктів нерухомого майна та часток права власності на об`єкти нерухомого майна, право власності на які зареєстроване за ОСОБА_2 , а саме:

на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0207, розташовану по АДРЕСА_1 . площею 1,4 га;

житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 47,8 кв.м.;

Ѕ частки нежитлової будівлі АДРЕСА_2 , загальною площею 921,2 кв.м.;

нежитлову будівлю АДРЕСА_3 , загальною площею 15,1 кв.м., що належить ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності;

нежитлову будівлю АДРЕСА_4 , загальною площею 139,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 21390329, що належить ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності;

нежитлову будівлю АДРЕСА_5 , загальною площею 139,4 кв.м., що належить ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності;

нежитлову будівлю АДРЕСА_1 , загальною площею 21,0 кв.м.;

нежитлову будівлю АДРЕСА_1 , загальною площею 147,1 кв.м.;

нежитлову будівлю АДРЕСА_1 , загальною площею 733,9 кв.м.;

нежитлову будівлю АДРЕСА_1 , загальною площею 46,6 кв.м.;

нежитлову будівлю АДРЕСА_1 , загальною площею 47,8 кв.м.;

нежитлову будівлю пожежного депо АДРЕСА_6 , загальною площею 714,6 кв.м., що належить ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 11.05.2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що позивачка на обґрунтування своїх вимог про невизнання та оспорювання відповідачем її права на частку в спільному майні подружжя, крім викладених у позові обставин щодо підстав набуття об`єктів нерухомості, належних, допустимих доказів, котрі б з достовірністю підтверджували дані обставини суду не надала. Суд дійшов висновку, що сторони діють недобросовісно та зловживають своїми правами, оскільки у випадку поділу майна будуть порушенні права та інтереси Полонської міської ради, позаяк припинення права власності відповідача на спірне майно ускладнюватиме виконання судового рішення про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь Полонської міської ради.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення. На думку апелянта, суд першої інстанції відступив від правових висновків Верховного Суду викладених у справі №588/350/15. Нею надані суду докази того, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ними спільно було придбано спірне майно.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші учасники справи в суд не з`явилися, про час, місце та дату розгляду справи судом були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення учасника справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що з 27.07.2001 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого набуто у власність наступне майно:

1) земельна ділянка, кадастровий №:01:001:0207, розташована по АДРЕСА_1 , площею 1,4 га, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 236, право власності зареєстроване за ОСОБА_2 ;

2) житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 47,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 236, право власності зареєстроване за ОСОБА_2

3) нежитлова будівля АДРЕСА_2 , загальною площею 921,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 236, право власності на Ѕ частки, зареєстроване за ОСОБА_2 ;

4) нежитлова будівля АДРЕСА_3 , загальною площею 15,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 21390171, право спільної сумісної власності зареєстроване за ОСОБА_2 ;

5) нежитлова будівля АДРЕСА_4 , загальною площею 139,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 21390329, право спільної сумісної власності зареєстроване за ОСОБА_2 ;

6) нежитлова будівля АДРЕСА_5 , загальною площею 139,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 21390648, форма власності приватна, право спільної сумісної власності зареєстроване за ОСОБА_2 ;

7) нежитлова будівля АДРЕСА_1 , загальною площею 21,0 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 21459805, право власності зареєстроване за ОСОБА_2 ;

8) нежитлова будівля АДРЕСА_1 , загальною площею 147,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 21459863, право власності зареєстроване за ОСОБА_2 ;

9) нежитлова будівля АДРЕСА_1 , загальною площею 733,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 21459937, право власності зареєстроване за ОСОБА_2 ;

10) нежитлова будівля АДРЕСА_1 , загальною площею 46,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 21459946, право власності зареєстроване за ОСОБА_2 ;

11) нежитлова будівля АДРЕСА_1 , загальною площею 47,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 21459995, право власності зареєстроване за ОСОБА_2 ;

12) нежитлова будівля пожежного депо АДРЕСА_6 , загальною площею 714,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 236, право спільної сумісної власності зареєстроване за ОСОБА_2 ;

13) житловий будинок АДРЕСА_7 , загальною площею 42,6 кв.м., реєстраційний номер майна 16304082, право спільної сумісної власності зареєстроване за ОСОБА_1 .

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 05.11.2015 року у справі №681/577/15-ц за позовом прокурора Полонського району в інтересах держави в особі Полонської міської ради Хмельницької області, зміненого рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 29.12.2015 року з ОСОБА_2 на користь Полонської міської ради було стягнуто збитки на суму 399537,61 грн. за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

16.02.2017 року державним виконавцем на виконання вказаного рішення суду та на підставі виконавчого листа Полонського районного суду від 18.08.2016 року, №681/577/15-ц, було відкрито виконавче провадження №53331819, на вищезазначене спірне майно постановою державного виконавця Баранівського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 01.11.2017 року накладено арешт.

На час розгляду справи виконавчий лист Полонського районного суду від 18.08.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 збитків на користь Полонської міської ради знаходиться на виконанні у Полонському районному відділі державної виконавчої служби. Станом на 19.01.2021 року борг з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження становить 375186,92 грн.

Згідно з протоколом проведення електронних торгів ДП «СЕТАМ», №478399, стосовно Ѕ частини гаражного боксу, загальною площею 122,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , що раніше було описано та арештовано на підставі постанови державного виконавця від 25.10.2019 року на виконання виконавчого листа №681/577/15-ц, та належить ОСОБА_2 , було обрано переможця та запропоновано внести повну суму вартості об`єкта торгів.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України).

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України).

Рішенням Конституційного Суду України від 28.04.2021 року, №2-р(II)/2021 у справі №3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 13, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 58 Конституції України та вказано, що «оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука «а також зловживання правом в інших формах», що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною)».

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що:

особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»;

наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають);

враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 року у справі №317/3272/16-ц (провадження №61-156св17), зазначено, що згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Аналогічний по суті висновок зроблено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.10.2018 року у справі №654/1528/17 (провадження №61-30545св18) та від 03.04.2019 року у справі №726/831/15-ц (провадження №61-45301св18).

У справі, що переглядається колегія суддів враховує сукупний борг одного із подружжя, ОСОБА_2 , щодо виконання виконавчого листа №681/577/15-ц від 18.08.2016 року розміром 375186,92 грн., вартість спірних об`єктів нерухомого майна на загальну суму 144264 грн., а також те, що даний позов про визнання права власності на 1/2 частки набутого під час шлюбу майна, був поданий через два місяці від дати проведення електронних торгів із продажу частки одного із об`єктів нерухомого майна подружжя.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не доведено наявності спору між сторонами щодо визнання чи не визнання права власності іншого з подружжя на спірне майно, очевидно, що учасники цивільних відносин (подружжя, яке перебуває в зареєстрованому шлюбі) «вживали право на зло», оскільки цивільно-правовий інструментарій використовувався учасниками з метою недопущення а також зменшення обсягу майна ОСОБА_2 , на яке можливо звернути стягнення в ході виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №681/577/15-ц від 18.08.2016 року.

Враховуючи встановлені судом обставини справи висновок суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог слід визнати обґрунтованим.

Рішення суду ґрунтується на правильно встановлених обставинах справи, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 11 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 червня 2022 року.

Судді: Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

Т.В. Спірідонова