ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Херсон

справа № 766/11676/20

провадження № 22-ц/819/31/22

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Склярської І.В.,
секретарАвтонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Рядчої Т.І. від 01 червня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, зазначаючи, що з 03 червня 2011 року по 08 травня 2019 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилися діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які проживають разом із нею та перебувають на її утриманні.

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість надавати, позивач, уточнивши в процесі розгляду справи позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн на кожну дитину щомісяця із застосуванням щомісячної індексації для перерахунку суми в залежності від офіційного індексу інфляції, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням суду від 01 червня 2021 року позов задоволено.

Судом допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць та вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина та дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 1 750 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня ухвалення судом рішення та до досягнення дітьми повноліття.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду щодо визначеного розміру аліментів на утримання дітей не відповідають обставинам справи щодо розміру отриманого ним доходу та зроблені без врахування положень статті 182 СК України щодо його майнового стану та наявності у нього на утриманні іншої дитини, дружини та непрацездатної матері.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що, будучи зобов`язаним утримувати дітей, які проживають з матір`ю, відповідач з урахуванням визначених статтею 182 СК України обставин та достатності заробітку, для забезпечення їх гармонійного розвитку повинен сплачувати аліменти у розмірі 4 000 грн на кожну дитину щомісячно.

В процесі розгляду справи суд встановив, що позивач та відповідач є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які народилися ІНФОРМАЦІЯ_1 та наразі проживають з матір`ю (позивачкою).

З огляду на надані сторонами докази наявність у відповідача постійного місця роботи як не підтверджено, так і не спростовано, а за інформацією, отриманою від начальника Управління (служби) капітана Херсонського морського порту встановлено, що відповідно до даних Автоматизованої системи видачі та реєстрації документів України та Автоматизованої інформаційної системи «Реєстр посвідчень особи моряка» 30 серпня 2017 року ОСОБА_1 видано диплом механіка 1 розряду та підтвердження до нього, дата закінчення яких 22 серпня 2022 року, а 25 травня 2020 року - посвідчення моряка серії НОМЕР_1 строком дії до 25 травня 2025 року (а.с.114) .

Відомості про його офіційні доходи в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків ДФС України з липня 2017 року по грудень 2020 року відсутні, хоча наявність таких доходів відповідач не заперечує та не спростовує.

Починаючи з жовтня 2018 року по квітень 2019 року ОСОБА_1 передавав позивачці в якості аліментів на утримання дітей кошти у розмірі по 500 доларів США щомісячно, що в еквіваленті до гривні станом на день сплати складало від 13 425 грн до 13 975 грн, а у послідуючі місяці здійснював на користь позивачки перекази на суми в межах 12 000- 13 000 грн щомісячно. З квітня 2020 року розмір утримання зменшився спочатку до 8 023 грн, а починаючи з липня 2020 року і до лютого 2021 року відповідач сплачував аліменти на дітей у розмірі від 2 654 грн до 2 790 грн щомісячно, у травні 2021 року ця сума збільшилася до 8 141грн (а. с. 81-98, 117-118).

ОСОБА_1 надав суду докази, які свідчать про те, що він є батьком малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати якого ОСОБА_8 , з його слів, не працює, здійснюючи догляд за дитиною, та про те, що його мати- ОСОБА_9 є особою із інвалідністю другої групи, отримує пенсію в розмірі 2 100грн щомісячно та, як він стверджує, потребує від нього матеріальної допомоги.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За приписами статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Враховуючи, що надані позивачкою, в тому числі витребувані судом за клопотанням останньої, докази, зокрема, квитанції про сплачені відповідачем аліменти у розмірі, що відповідає витребуваному позивачем розміру аліментів, підтверджують той факт, що дохід відповідача, надає йому можливість забезпечувати гармонійний розвиток дітей у розмірі більшому, ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з нього аліментів у розмірі 4 000 грн щомісячно на кожну дитину та вважає, що зазначена сума є справедливою та достатньою для забезпечення потреб дітей відповідного віку.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних і достатніх доказах і в результаті- не спростовують висновків суду в цій частині, та підлягають відхиленню.

Твердження відповідача щодо відсутності у нього спроможності сплачувати аліменти на дітей у визначеному судом розмірі не спростовують висновків суду, оскільки ці заперечення не підтверджені належними та достатніми доказами.

Та обставина, що у нього на утриманні перебуває непрацездатна мати, дитина, народжена іншою жінкою, яка теж потребує утримання, за відсутності доказів про надання їм матеріальної допомоги у розмірі, що перевищує його заробіток (дохід), не є підставою для зміни визначеного судом розміру аліментів, а зменшення утримання однієї дитини у зв`язку із утриманням іншої дитини без підтвердження погіршення матеріального стану платника аліментів не буде спрямовано на належне матеріальне забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам.

Стверджуючи про ненадання позивачкою доказів на підтвердження його спроможності сплачувати аліменти у розмірі 4 000грн щомісячно на кожну дитину, відповідач не надав жодного доказу, який би спростовував доводи позивачки в цій частині, в той час, як саме він володіє цією інформацією та має можливість самостійно надати відповідні документи у її підтвердження чи спростування.

Згідно із положеннями глави 5 ЦПК України, що регулює питання доказів та доказування у цивільному судочинстві, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, четверта, п`ята статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів), (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Оскільки оцінка доказів у спірних правовідносинах здійснена судом з додержанням положень цивільного процесуального законодавства та нові докази, які в силу положень статті 367 ЦПК України підлягали б дослідженню судом апеляційної інстанції, відсутні, колегія суддів не вбачає підстав для переоцінки доказів та вважає, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 червня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: Л. П. Воронцова

І. В. Склярська

Повний текст постанови складено 17 січня 2022 року

Суддя Л. В. Пузанова