Справа № 161/9587/21
Провадження № 2/161/566/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.,

за участю помічника судді Коритнюк А.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до садівничого товариства «Діброва», Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Волинської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Кушнір Світлани Євгенівни, про встановлення юридичного факту набуття членства в садівничому товаристві й відсутності факту вибуття з членства, визнання незаконним переоформлення права на земельну ділянку в садівничому товаристві, визнання незаконним та скасування рішення Лищенської сільської ради №40/8 від 21.10.2015 року, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, визнання незаконним та скасування рішення Лищенської сільської ради №20 від 31.05.2018 року, визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на дачний будинок,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до садівничого товариства «Діброва», Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Волинської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Кушнір Світлани Євгенівни, про встановлення юридичного факту набуття членства в садівничому товаристві й відсутності факту вибуття з членства, визнання незаконним переоформлення права на земельну ділянку в садівничому товаристві, визнання незаконним та скасування рішення Лищенської сільської ради №40/8 від 21.10.2015 року, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, визнання незаконним та скасування рішення Лищенської сільської ради №20 від 31.05.2018 року, визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на дачний будинок.

Позовні вимоги мотивує тим, що у 1991 році, працюючи у Луцькому ПМК-18, отримав земельну ділянку для ведення садівництва у садівничому товаристві «Діброва» № НОМЕР_1 площею 0,0600 га, що в с. Лище на території Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області, з того часу став членом СТ «Діброва» та сплачував членські внески. Спочатку земельну ділянку використовували для огородництва, а потім почали зводити там дачний будинок. Оскільки коштів на спорудження будинку не було, будівництво здійснювали по мірі надходження коштів. Дану земельну ділянку не приватизовував, оскільки мав намір закінчити будівництво і тоді зайнятись оформленням на себе права власності і на земельну ділянку, і на будинок.

Приблизно о 2015 році його син ОСОБА_3 почав проживати спільно однією сім`єю з ОСОБА_4 . Оскільки свого житла у них не було, позивач дозволив їм проживати у недобудованому дачному будинку. У 2020 році через непорозуміння сина з ОСОБА_4 , остання вигнала його з дачного будинку. В ході спору стало відомо, що власником земельної ділянки і будинку є ОСОБА_4 .

В подальшому було з`ясовано, що земельна ділянка № НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Діброва» була переоформлена на ОСОБА_3 та приватизована ним на підставі рішення Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області № 40/8 від 21.10.2015 року, та на підставі вказаного рішення19.11.2015 року на його ім`я було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,0700 га в с. Лище на території Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, кадастровий номер: :01:001:6592. 05.03.2018 року дану земельну ділянку ОСОБА_3 подарував ОСОБА_4 згідно договору дарування земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кушнір С.Є. за реєстровим № 238. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19.04.2018 року ОСОБА_4 здійснила реєстрацію за собою права власності на дачний будинок 19.04.2018 року на підставі довідки виданої 13.04.2018 року СТ «Діброва» та рішення Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області №20 від 31.05.2018 року .

Позивач вказує, що будучи членом СТ «Діброва», не відмовлявся від наданої йому земельної ділянки та не надавав згоди на переведення права членства в товаристві на свого сина, письмової заяви про це не подавав. А тому вважає, що виключення його з членів СТ «Діброва» відбулось з порушенням вимог статуту СТ «Діброва», оскільки відсутнє рішення про його виключення з членів товариства.

Оскільки будь-якого рішення загальних зборів чи правління про виключення позивача з членів СТ «Діброва» немає, він є членом товариства фактично з моменту його створення і набуття статусу юридичної особи 04.04.1990 року, а отримав земельну ділянку будучи працівником Луцької ПМК-18 у 1991 році, просить встановити факт набуття членства в СТ «Діброва» та відсутність юридичного факту вибуття з членства СТ «Діброва».

Разом з тим, вважає, що оскільки ОСОБА_3 не набув членства в СТ «Діброва» на законних підставах, він не мав права на отримання у власність земельної ділянки № НОМЕР_1 у СТ «Діброва», а позивач, як законний власник, має права вимагати усунення порушення своїх прав щодо користування земельною ділянкою, шляхом визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, яким передано у власність земельну ділянку ОСОБА_3 . А в разі визнання незаконним рішення Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області № 40/8 від 21.10.2015 року підлягає скасуванню видане на підставі вищезазначеного рішення свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме земельну ділянку 0,0700 га в с. Лище на території Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області, реєстраційний номер 28, номер запису про право власності 12121432, видане 19.11.2015 року на ім`я ОСОБА_3 .

Також позивач вказує на незаконність укладеного договору дарування земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кушнір С.Є. за реєстровим № 238. 13.04.2018 року, оскільки укладенням даного договору порушено право позивача як законного користувача земельної ділянки. Крім того, при укладенні оспорюваного договору було приховано істотні для його укладення обставини, зокрема про те, що на вказаній земельній ділянці вже наявний збудований дачний будинок

На переконання позивача, одночасно з визнанням недійсним договору дарування, підлягає визнанню недійсним переоформлення права членства в СТ «Діброва» на земельну ділянку № 287 ОСОБА_6 , а також рішення Лищенської сіслької ради Луцького району Волинської області № 20 від 31.05.2018 року «Про переведення дачного будинку в житловий, що в с. Лище Садове товариство «Діброва» гр. ОСОБА_4 , та скасування запису про державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 .

З врахуванням викладеного, позивач просить

-встановити юридичний факт набуття членства в Садівничому товаристві «Діброва» на земельну ділянку № НОМЕР_1 , що розташована на території Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області з 1991 року та відсутності юридичного факту вибуття з членства в садівничому товаристві «Діброва»;

-визнати незаконним переоформлення права членства в садівничому товаристві «Діброва» на земельну ділянку № НОМЕР_1 , що розташована на території Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

-визнати незаконним та скасувати п.2 та п.3 ( в частині ОСОБА_3 ) рішення Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області № 40/8 від 21.10.2015 року « Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки та передачу земельної ділянки у власність»;

-визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0700 га в с. Лище на території Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області, реєстраційний номер 28, номер запису про право власності 12121432, видане 19.11.2015 року на ім`я ОСОБА_3 ;

-визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кушнір С.Є. за реєстровим № 238 05.03.2018 року та скасувати запис про державну реєстрацію права власності - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 28, номер запису про право власності 25142838 від 05.03.2018 року;

-визнати незаконним і скасувати рішення Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області № 20 від 31.05.2018 року « Про переведення дачного ( садового) будинку в житловий, що в с. Лище садове товариство «Діброва» гр. ОСОБА_4 »;

-визнати незаконною та скасувати запис про державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 садівниче товариство «Діброва» за ОСОБА_4 , проведену 19.04.2018 року державним реєстратором КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Волинської області, реєстраційний номер 228, номер запису про право власності 25836497.

Ухвалою від 11 червня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі з проведенням підготовчого засідання.

17 серпня 2021 року від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона вказує, що позовні вимоги не визнає.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував щодо їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги заперечили та просили відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача Садівничого товариства «Діброва» в судове засідання не з`явився, від його представника - голови правління надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник Підгайцівської сільської ради Луцького району в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу надіслала суду заяву, в якій просить без її участі розглядати справу, покладається на розсуд суду з приводу вирішення справи.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у Луцькому ПМК-18 з 1992 року та був членом садівничого товариства «Діброва», в його користуванні перебувала земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 600 кв.м. в садівничому товаристві «Діброва».

Книга обліку садоводів за 2000 2008 роки містить інформацію про те, що в даний період ОСОБА_1 був членом Садівничого товариства та користувачем земельної ділянки № НОМЕР_1 , книга містить перекреслення з виправленням користувача на ОСОБА_3 .

Як вбачається з книги обліку садоводів за 2009-2016 роки, в період з 2009 по 2016 роки користувачем земельної ділянки № НОМЕР_1 в Садівничому товаристві «Діброва» являвся ОСОБА_3 та відповідно до довідки Садівничого товариства «Діброва» № 8 від 22 липня 2021 року, ОСОБА_3 в період з 2009 по 2016 роки сплачував членські внески.

21.10.2015 року Лищенською сільською радою Луцького району Волинської області прийнято рішення № 40/8 « Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки та передачу земельної ділянки у власність», п. 2 та 3 якого затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки ОСОБА_3 площею 0,0700 га, кадастровий номер :01:001:6592 для ведення садівництва в АДРЕСА_2 НОМЕР_1 розроблену відповідно до рішення сільської ради № 39/7 від 30.09.2015 року «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки».

19.11.2015 року на ім`я ОСОБА_3 видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0700 га в с. Лище на території Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області, реєстраційний номер 28, номер запису про право власності 12121432.

05.03.2018 року відповідно до договору дарування земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кушнір С.Є. за реєстровим № 238, ОСОБА_3 подарував ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0700 га, що розташована в с.Лище Луцького району Волинської області, кадастровий номер :01:001:6592, цільове призначення якої - для індивідуального садівництва.

Відповідно до рішення Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області № 20 від 31.05.2018 року « Про переведення дачного ( садового) будинку в житловий, що в с. Лище Садове товариство «Діброва» гр. ОСОБА_4 » переведено садовий будинок АДРЕСА_3 в житловий будинок, загальна площа якого 84,8 кв.м., житлова 47,8 кв.м.

19.04.2018 року державним реєстратором КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Волинської області проведено реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на житловий будинок, загальна площа якого 84,8 кв.м., житлова 47,8 кв.м. в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 228, номер запису про право власності 25836497.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. При цьому, позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Згідно ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1, 3. 6 ст. 35 Земельного кодексу України, громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо. Використання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону та статутів цих товариств.

Основними принципами кооперації згідно із статтею 4 Закону України «Про кооперацію» є, зокрема, безпосередня участь членів кооперативної організації у її діяльності, рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос).

Здійснення членом кооперативу права на участь у діяльності і управлінні кооперативом, в тому числі при прийнятті рішень органом управління кооперативу забезпечується, в першу чергу, порядком скликання і проведення загальних зборів членів кооперативу, передбаченим статтею 15 Закону України «Про кооперацію» та Статутом кооперативу.

Відповідно до ст. 8 Закону «Про кооперацію» правовим документом, що регулює діяльність кооперативу є Статут. Статут кооперативу повинен містити такі відомості: найменування кооперативу, його тип та місцезнаходження; мета створення кооперативу і вичерпний перелік видів його діяльності; склад його засновників; умови і порядок вступу до кооперативу та виходу чи виключення з нього; права і обов`язки членів та асоційованих членів кооперативу; порядок внесення змін до статуту кооперативу; порядок встановлення розмірів і сплати внесків та паїв членами кооперативу та відповідальність за порушення зобов`язань щодо їх сплати; форми участі членів кооперативу в його діяльності; порядок формування, склад і компетенція органів управління та органів контролю кооперативу, а також порядок прийняття ними рішень, у тому числі з питань, рішення з яких приймається одноголосно чи кваліфікованою більшістю голосів членів кооперативу, які беруть участь у загальних зборах; порядок формування, використання та розпорядження майном кооперативу; порядок розподілу його доходу та покриття збитків; порядок обліку і звітності у кооперативі; порядок реорганізації і ліквідації кооперативу та вирішення пов`язаних з цим майнових питань; порядок скликання загальних зборів; умови і порядок повернення паю. Статут може містити інші пов`язані з особливостями діяльності кооперативу положення, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про кооперацію» членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності. Кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство.

Як визначено ст. 11 Закону України «Про кооперацію» вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

Статтею 13 Закону визначено, що членство в кооперативі припиняється у разі: добровільного виходу з нього; припинення трудової участі в діяльності виробничого кооперативу; несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу; смерті члена кооперативу - фізичної особи; ліквідації члена кооперативу - юридичної особи; припинення діяльності кооперативу. Виключення з членів кооперативу може бути оскаржене до суд.

Як вбачається з довідки Садівничого товариства «Діброва» №13 від 07 жовтня 2020 року, наданої на запит адвоката Мозольської О.М., згідно даних, які збереглися в Садівничому товаристві «Діброва», а саме «Книги обліку садоводів», ОСОБА_1 являвся членом садівничого товариства «Діброва» з 2000 року, в його користуванні перебувала земельна ділянка під № НОМЕР_1 площею 600 кв.м. Дана земельна ділянка була переоформлена на ОСОБА_3 , про що свідчить запис в «Книзі обліку садоводів», але дані не збереглися, в який саме період.

Аналогічна довідка № 8 була надана 22 липня 2021 року на запит адвоката Мамченка І.О., зокрема, Садівниче товариство «Діброва» повідомляє, що членство ОСОБА_1 було припинено у період з 2000 року по 2008 рік, про що свідчить запис в «Книзі обліку садоводів», однак підтверджуючі документи не збереглись. Членські внески садівничому товариству «Діброва» за 2009 -2016 роки сплачувались на ім`я ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сама обставина членства в Садівничому товаристві «Діброва» позивача ОСОБА_1 не заперечувалась сторонами по справі, однак позивачем не доведено, та не встановлено в ході розгляду справи судом підтвердження факту набуття членства в Садівничому товаристві «Діброва» на земельну ділянку № НОМЕР_1 , що розташована на території Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області саме з 1991 року.

Також позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили відсутність юридичного факту вибуття з членства в Садівничому товаристві «Діброва».

Разом з тим, в ході розгляду справи було встановлено, що членом Садівничого товариства «Діброва» та користувачем земельної ділянки № НОМЕР_1 у 2015 році був ОСОБА_3 , якому 26.08.2016 року, 30.05.2017 року та 02.04.2018 року садівничим товариством видавались довідки на приватизацію земельної ділянки № 287.

З врахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що позивачем жодними належними та допустимим доказами не доведено юридичного факту набуття членства в Садівничому товаристві «Діброва» на земельну ділянку № НОМЕР_1 , що розташована на території Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області з 1991 року та відсутності юридичного факту вибуття з членства в садівничому товаристві «Діброва».

Також суд не вбачає підстав для визнання незаконним переоформлення права членства в садівничому товаристві «Діброва» на земельну ділянку № НОМЕР_1 , що розташована на території Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки жодним доказами не доведено незаконності такого переоформлення.

Щодо вимог позивача про визнання незаконним та скасування п.2 та 3 рішення Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області № 40/8 від 21.10.2015 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та передачу земельної ділянки у власність», свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0700 га в с. Лище на території Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області, реєстраційний номер 28, номер запису про право власності 12121432, 19.11.2015 року, яке видане на ім`я ОСОБА_3 , то суд зазначає наступне.

Підстави набуття права на землю громадянами визначені ст. 116 Земельного кодексу України, зокрема, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Так, відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, ОСОБА_3 , будучи користувачем земельної ділянки АДРЕСА_3 та членом садівничого товариства «Діброва» звернувся з відповідною заявою до Лищенської сільської ради та 21.10.2015 року Лищенською сільською радою Луцького району Волинської області прийнято рішення № 40/8 « Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки та передачу земельної ділянки у власність», п. 2 та 3 якого затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки ОСОБА_3 площею 0,0700 га, кадастровий номер :01:001:6592 для ведення садівництва в с. Лище Садовому товаристві «діброва», земельна ділянка № НОМЕР_1 розроблену відповідно до рішення сільської ради № 39/7 від 30.09.2015 року «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки».

В подальшому 19.11.2015 року на ім`я ОСОБА_3 видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0700 га в с. Лище на території Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області, реєстраційний номер 28, номер запису про право власності 12121432.

Підставою визнання незаконним та скасування вищезазначеного рішення та свідоцтва про право власності позивач вказує на незаконність набуття членства в садівничому товаристві «Діброва» ОСОБА_3 . Оскільки дана обставина не знайшла свого підтвердження в суді, а дані позовні вимоги є похідними від вимог про встановлення юридичного факту та незаконності переоформлення членства в садівничому товаристві «Діброва», тому в їх задоволенні слід відмовити.

З аналогічних підстав не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання недійсним договору дарування даної земельної ділянки від 05.03.2018 року, визнання незаконним і скасування рішення Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області № 20 від 31.05.2018 року « Про переведення дачного ( садового) будинку в житловий, що в с. Лище садове товариство «Діброва» гр. ОСОБА_4 », та запису про державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 садівниче товариство «Діброва» за ОСОБА_4 .

З врахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 12, 13,77,81,89,141, 200, 206, 263, 264,265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до садівничого товариства «Діброва», Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Волинської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Кушнір Світлани Євгенівни, про встановлення юридичного факту набуття членства в садівничому товаристві й відсутності факту вибуття з членства, визнання незаконним переоформлення права на земельну ділянку в садівничому товаристві, визнання незаконним та скасування рішення Лищенської сільської ради №40/8 від 21.10.2015 року, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, визнання незаконним та скасування рішення Лищенської сільської ради №20 від 31.05.2018 року, визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на дачний будинок відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту рішення 27 травня 2022року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк