провадження 2/201/1182/2022
УХВАЛА

21 січня 2022 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Ректора Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» Азюковського Олександра Олександровича та Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язати виплатити заробіток за час відсторонення, компенсацію втрати частини заробітної плати, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09 грудня 2021 року звернувся до суду з позовом до відповідачів Ректора НТУ «Дніпровська політехніка» ОСОБА_2 та НТУ «Дніпровська політехніка» про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язати виплатити заробіток за час відсторонення, компенсацію втрати частини заробітної плати, відшкодування моральної шкоди.

Але вказана позовна заява не відповідає вимогам: ч. 1 п. 3, 4, 9 ч. 2 ч. 6 ст. 175, ч. 1, 4, 5 ст. 177 ЦПК України:

?позивачу у позовній заяві слід уточнити зміст позовних вимог, оскільки у позовних вимогах він просить суд також стягнути заробітної плати за час вимушеного прогулу, однак не зазначає його розмір (надати розрахунок);

?зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

В позовній заяві позивач посилається як на підставу звільнення його від сплати судового збору на положення пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», яким передбачено звільнення від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях позивачів у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

За змістом позовної заяви та наведених позивачем мотивів ним оспорюється наказ про відсторонення від роботи та фактично порушується питання про допуск до роботи, адже позивач не звільнений, а лише відсторонений. Використання позивачем певної назви матеріально-правової вимоги не змінює дійсної суті вимоги.

За відсутності наказу про звільнення - відсторонення від виконання посадових обов`язків не є звільненням з посади, а стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - не є стягненням заробітної плати.

Отже, оскільки предметом цього позову є оскарження наказу про відсторонення позивача від роботи, яке по своїй суті є призупиненням виконання ним своїх трудових обов`язків, а не звільненням із займаної посади/роботи/професії, що мало б наслідком вирішення питання про поновлення на роботі такого працівника, його доводи про наявність пільг при зверненні до суду із зазначеним у заяві питанням з підстав, наведених у позові, судом не приймаються.

Відповідно до постанови Верховного Суду в справі № 728/2955/18 від 10 січня 2019 року, починаючи з 01 вересня 2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 погодилася з попередніми правовими позиціями Верховного суду України, що вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не належать до вимог, за пред`явлення яких до роботодавця працівники-позивачі звільняються від сплати судового збору.

Схожі висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі 761/943/18.

В своїй постанові від 27 квітня 2021 року у справі № 182/729/17 Верховний Суд висловив думку про те, що згідно з частиною першою статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Із положень приписів ст. 94, 116, 117 КЗпП України та ст. 1,2 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 12-301гс18 дійшла висновку, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

?позивачем з урахуванням його позовних вимог не було сплачено судовий збір у розмірі (908*2 = 1 816 грн.) відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», також не можуть бути взяті до уваги посилання позивача, що він звільнений від сплати судового збору и відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», крім того слід звернути увагу, що зазначеною нормою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанція звільняються: позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, однак у позовній заяві позивачем крім вище вказаних вимог заявлені також інші вимоги. Платiжнi реквізити для перерахування судового збору: Отримувач коштів ГУК у Дніпропетровський обл./Собор.р/ 22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA0004629; Код класифікації доходів бюджету 22030101; Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська (назва суду, де розглядається справа) При заповненні платіжного документа у графі «Код платника» платником судового збору юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником фізичною особою ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані;

?позивач в позовній заяві при викладі обставин, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги зазначає, що йому було завдано моральну шкоду, однак доказів, що підтверджують завдану шкоду до позовної заяви недодає та не зазначає;

?позивачу слід уточнити обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, оскільки згідно п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування немайнової (моральної) шкоди» слід зазначити, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, в чому полягає така шкода, якими доказами підтверджується її наявність;

?позивачем до позовної заяви не було надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

?позивачем до позовної заяви з усуненими недоліками слід додати її копію для відповідачів та третьої особи.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ректора Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» Азюковського Олександра Олександровича та Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язати виплатити заробіток за час відсторонення, компенсацію втрати частини заробітної плати, відшкодування моральної шкоди залишити без руху та запропонувати позивачу протягом трьох днів з дня отримання вказаної ухвали, усунути недоліки з додержанням вимог ч. 1 п. 3, 4, 9 ч. 2 ч. 6 ст. 175, ч. 1, 4, 5 ст. 177 ЦПК України.

У разі якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -