Справа № 308/4111/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Бенца К.К.,

при секретарі - Курбатова Д.Л.

за участю :

представника позивача Буришин В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 - в особі уповноваженого представника - адвоката Буришин Віталія Васильовича до ОСОБА_2 , Ужгородської міської ради Закарпатської області, Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , Ужгородської міської ради Закарпатської області, Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності.

Позов обгрунтовує тим, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить на праві спільної сумісної власності будинок за адресою АДРЕСА_1 .

За вищевказаним будинком була закріплена земельна ділянка площею 845 кв.м., про що свідчить рішення Ужгородської міської ради №262 від 22.04.1955 року та викопіювання з інвентарного кварталу міста 1954-1956 років. Рішенням Ужгородської міської ради 13-ї сесії 6-го скликання №589 від 20.07.2012 року зі змінами внесеними згідно рішення Ужгородської міської ради №991 від 02.08.2013 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку площею 0,0889 га по АДРЕСА_1 з подальшою передачею землі у спільну сумісну власність. Рішенням Ужгородської міської ради №1885 від 09.11.2015 року було затверджено проект землеустрою з відведення позивачу ОСОБА_1 та третім особам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 земельної ділянки та передачу її у спільну сумісну власність .

Рішенням 19-ї сесії Ужгородської міської ради № 1002 від 02.08.2013 року відповідачу ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проектів відведення земельної ділянки з подальшою передачею в оренду земельної ділянки, площею 0,03 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Рішенням 20-ї сесії Ужгородської міської ради № 1231 від 14.03.2014 року ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою спірної ділянки (кадастровий номер :27:001:0257) та надано її в оренду строком на 3 роки до 27.12.2017 року, а 01.04.2014 року між Ужгородською міською радою та ОСОБА_2 укладено договір оренди № 1696.

Відповідно до наведених обставин надання земельних ділянок виявилось, що відповідач ОСОБА_2 отримав у оренду земельну ділянку в частині 0,03 га за рахунок земельної ділянки, яка передавалась у спільну сумісну власність позивачу ОСОБА_1 та третім особам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

У зв`язку з цим, позивач вважав, що мав місце факт втручання в права позивача ОСОБА_1 , третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 щодо відведеної їм у власність земельної ділянки.

Позивач зазначає, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 вересня 2014 року у справі №308/7613/14-ц позовні вимоги задоволені у повному обсязі, зокрема :

-визнано протиправним та скасовано рішення XX сесії Ужгородської міської ради №1002 від 02.08.2013 року в частині надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0300 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 , з подальшою передачею її в оренду;

-визнано протиправним та скасовано рішення XX сесії Ужгородської міської ради №1231 від 14.03.2014 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0300 га (кадастровий номер :27:001:0527) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 та надання її в оренду строком на три роки до 27 грудня 2017 року;

-визнано недійсним договір оренди землі №1696 від 01.04.2014 року, укладений між ОСОБА_2 та Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради, яким надано ОСОБА_2 в користування земельну ділянку площею 0,0300 га в АДРЕСА_2 кадастровий номер :27:001:0527.

Дане рішення суду набуло законної сили 21 листопада 2014 року.

31.05.2017 року позивачем ОСОБА_1 було подано заяву до відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень виконавчого комітету Ужгородської міської ради про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 12239592 від 07 квітня 2014 року, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 0,0300 га (кадастровий номер :27:001:0257) за ОСОБА_2 .

31.05.2017 року державним реєстратором було скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 12239592 від 07 квітня 2014 року, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 0,0300 га (кадастровий номер :27:001:0257) за ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що відповідачем ОСОБА_2 у 2014 році без належної на те правової підстави було збудовано бетонні конструкції на належній ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 земельній ділянці впритул до межі з земельною ділянкою відповідача ОСОБА_2 .

Дані бетонні конструкції не дозволяють використовувати земельну ділянку за призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

Позивач зазначає, що після набрання рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 вересня 2014 року у справі №308/7613/14-ц законної сили, тобто після 21.11.2014, а саме: 21.06.2016 державним реєстратором виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області Мага Тетяною Василівною було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу ) та внесено інформацію про право власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво, реконструкція з розширенням індивідуального житлового будинку, об`єкт житлової нерухомості під реєстраційним номером 953 144821101 за адресою АДРЕСА_3 , індексний номер: 30126843 (надалі - об`єкт нерухомого майна). Тобто, дані бетонні конструкції стали частиною об`єкту нерухомого майна.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою виникнення права власності було вказано ряд документів, зокрема, договір оренди , серія та номер : 1696, виданий 01.04.2014, видавник: Ужгородська міська рада.

Позивач вважає, що рішення державного реєстратора виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області Мага Тетяни Василівни про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно від 21.06.2016 року, індексний номер: 30126843 є незаконним та підлягає до скасування з наступних підстав.

З огляду на наведене рішення суду від 30 вересня 2014 року у справі №308/7613/14-ц, у відповідача ОСОБА_2 право користування земельною ділянкою площею 0,0300 га в АДРЕСА_2 , кадастровий номер :27:001:0257 на момент державної реєстрації прав на об`єкт нерухомого майна було відсутнє, однак дана обставина не завадила йому подати на розгляд до державного реєстратора заяву про державну реєстрацію речових прав разом з визнаним недійсним договором оренди землі №1696 від 01.04.2014 року. Таким чином, ОСОБА_2 подав як підставу для виникнення прав власності на об`єкт нерухомого майна недостовірний документ.

Вважає, що державний реєстратор не мала правових підстав на вчинення оскаржуваної реєстраційної дії, оскільки будівництво нерухомого майна здійснювалось відповідачем на земельній ділянці, яка йому не належить, у відповідача ОСОБА_2 право користування земельною ділянкою площею 0,0300 га в АДРЕСА_2 , кадастровий номер :27:001:0257 на момент державної реєстрації прав на об`єкт нерухомого майна було відсутнє.

Позивач зазначає, що державним реєстратором під час розгляду та прийняття рішення за заявою ОСОБА_2 про реєстрацію об`єкту нерухомого майна було порушено вимоги, щодо належної перевірки поданих заявником документів на предмет відповідності вимогам закону та на предмет їх дійсності, адже мала обов`язок і мав дійсну можливість з`ясувати відсутність у заявника речового права оренди на землю згідно судового рішення у загальнодоступному Єдиному державному реєстрі судових рішень та повинен був прийняти рішення про відмову у такій реєстрації.

Позивач вважає, що державний реєстратор у процедурі розгляду заяви ОСОБА_2 про реєстрацію речових прав на нерухоме майно повинна була встановити відповідність заявлених прав та поданих документів вимогам законодавства, однак прийняла оспорюване рішення всупереч вимог Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок).

Посилаючись на наведене , на те, що оскаржуваним рішенням державний реєстратор фактично легалізувала самочинне будівництво на земельній ділянці, що перебуває у власності інших осіб, чим порушила права та інтереси позивача щодо реалізації нею прав законного власника та розпорядника земельної ділянки, позивач просить суд: скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області Мага Тетяни Василівни про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна незавершене будівництво, реконструкція з розширенням індивідуального житлового будинку, об`єкт житлової нерухомості під реєстраційним номером 01 за адресою АДРЕСА_3 , індексний номер: 30126843 від 21.06.2016 року з визначенням дати державної реєстрації 15.06.2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Провадження у справі ухвалою суду не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення.

Позиція сторін справи :

Позивач в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомлена про дату час і місце розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити з підстав викладених у позові. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Зокрема наголосив на тому, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 30.09.2014 року зокрема, визнано недійсним договір оренди землі №1696 від 01.04.2014 року, укладений між ОСОБА_2 та Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради, яким надано ОСОБА_2 в користування земельну ділянку площею 0,0300 га в АДРЕСА_2 кадастровий номер :27:001:0527 і дане рішення суду набуло законної сили 21 листопада 2014 року. Разом з тим, ОСОБА_2 подав документи серед яких і договір оренди землі №1696 від 01.04.2014 року державному реєстратору.

Представник відповідача Ужгородської міської ради в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи. 21.06.2019 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого Ужгородська міська рада просить у задоволенні позову до Ужгородської міської ради відмовити. Вважає, що Ужгородська міська рада є неналежним відповідачем. Належним відповідачем у справі можуть бути як державний реєстратор , що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцемзнаходженням відповідного майна, так і будь-який державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; так і нотаріус відповідного нотаріального округу. Також зазначає, що рішення державного реєстратора Мага Т.В. за № 30126843 від 21.06.2016 року на підставі якого було зареєстровано право приватної власності на об`єкт незавершеного будівництва, реконструкція з розширенням індивідуального житлового будинку реєстраційний номер АДРЕСА_4 , не може бути визнано незаконним. Відповідальність за подання недостовірних документів покладається на відповідача ОСОБА_2 та підлягає оцінюванню судом . Вказує на те, що відповідно до ч.2 ст. 22 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для держанвої реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача виконавчого комітету Ужгородської міської ради в судове засідання повторно не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву не надавав.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву. Надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві. Зазначила, що на момент проведення державної реєстрації право власності на речове майно було наявне. Просила суд відмовити у задоволенні позову. В наступне судове засідання після оголошення в судовому засіданні перерви представник відповідача ОСОБА_2 не зявилася.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання повторно не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи.

Заяви, клопотання :

21.06.2019 року представником відповідача Ужгородської міської ради подано до суду відзив на позовну заяву

02.07.2019 року представником позивача подано досуду заяву про відкладення розгляду справи.

03.07.2019 року представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 подано до суду відзив на позовну заяву.

16.09.2019 року представником позивача ОСОБА_5 подано до суду відповідь на відзив.

17.09.2019 року представником позивача ОСОБА_5 подано до суду клопотання про витребуваня доказів.

17.09.2019 року представником позивача ОСОБА_5 подано до суду клопотання про залучення особи як співвідповідача.

27.09.2019 року представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 подано до суду заперечення на відповідь на відзив.

11.11.2019 року представником позивача ОСОБА_5 подано до суду заяву про відкладення розгляду справи.

17.01.2020 року представником відповідача ОСОБА_6 подано до суду заяву про відкладення розгляду справи.

12.03.2020 року представником відповідача ОСОБА_6 подано до суду заяву про відкладення підготовчого судового засідання.

12.03.2020 року представником позивача ОСОБА_5 подано до суду заяву про надання дозволу для ознайомлення з матеріалами справи.

24.04.2020 року представником відповідача ОСОБА_6 подано до суду заяву про відкладення розгляду справи.

25.05.2020 року представником відповідача ОСОБА_6 подано до суду заяву про відкладення розгляду справи.

01.06.2020 року представником позивача ОСОБА_5 подано до суду заяву про надання дозволу для ознайомлення з матеріалами справи.

04.03.2021 року представником відповідача ОСОБА_6 подано до суду заяву про проведення засідання у відсутності;

06.04.2021 року представником відповідача ОСОБА_6 подано до суду заяву про відкладення розгляду справи.

29.06.2021 року представником позивача подано до суду додаткові пояснення.

06.07.2021 року представником відповідача ОСОБА_6 подано до суду заяву про відкладення розгляду справи

19.10.2021 року представником відповідача ОСОБА_6 подано до суду заяву про відкладення розгляду справи.

15.04.2022 року представником відповідача ОСОБА_6 подано до суду заяву про відкладення розгляду справи.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

05.06.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

02.10.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду залучено до участі у справі у якості співвідповідача Виконавчий комітет Ужгородської міської ради

12.03.2020 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду клопотання позивача про витребування доказів задоволено.

04.03.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті.

Заслухавши вступне слово представника позивача, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов до наступного.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Фактичні обставини справи:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить на праві спільної сумісної власності будинок за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.14).

За вищевказаним будинком була закріплена земельна ділянка площею 845 кв.м., згідно рішення Ужгородської міської ради №262 від 22.04.1955 року та викопіювання з інвентарного кварталу міста 1954-1956 років (архівний витяг копії рішення та викопіювання з інвентарного плану додаються а.с.16-18). Окрім того вказані обставини встановлені ришенням суду від 30.09.2014 року у справі № 308/7613/14-ц, яке набуло законної сили і в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України доведення не потребує.

Рішенням Ужгородської міської ради 13-ї сесії 6-го скликання №589 від 20.07.2012 року зі змінами внесеними згідно рішення Ужгородської міської ради №991 від 02.08.2013 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею у спільну сумісну власність (копія рішення приєднана до матеріалів справи а.с.19, Т.1).

Рішенням 27-ї сесії 6-го скликання Ужгородської міської ради №1885 від 09.11.2015 року було затверджено проект землеустрою з відведення земельної ділянки ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 земельної ділянки (кадастровий номер :27:001:0270) площею 0,0889 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та передано її у спільну сумісну власність (копія рішення приєднана до матеріалів справи а.с.20, Т.1 ).

Рішенням 19-ї сесії 6-го скликання Ужгородської міської ради № 1002 від 02.08.2013 року відповідачу ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проектів відведення земельної ділянки з подальшою передачею в оренду земельної ділянки, площею 0,0300 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 . (копія рішення приєднана до матеріалів справи а.с.21, Т.1)

Рішенням 20-ї сесії 6-го скликання Ужгородської міської ради № 1231 від 14.03.2014 року ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою земельної ділянки (кадастровий номер :27:001:0257) площею 0,0300 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 та надано її в оренду строком на 3 роки до 27.12.2017 року(копія рішення приєднана до матеріалів справи а.с.22, Т.1)

Як встановлено судом, 01.04.2014 року між Ужгородською міською радою та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі № 1696 , згідно умов якого в оренду передається земельна ділянка площею 0,0300 га (копія договору оренди додається а.с.23 - 25, Т.1).

Як встановлено судом, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 вересня 2014 року (яке набрало законної сили 21.11.2014 року) у справі №308/7613/14-ц вимоги позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволені та ухвалено рішення, яким :

-визнано протиправним та скасовано рішення XІX сесії Ужгородської міської ради №1002 від 02.08.2013 року в частині надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0300 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 , з подальшою передачею її в оренду;

-визнано протиправним та скасовано рішення XX сесії Ужгородської міської ради №1231 від 14.03.2014 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0300 га (кадастровий номер :27:001:0257) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 та надання її в оренду строком на три роки до 27 грудня 2017 року;

-визнано недійсним договір оренди землі №1696 від 01.04.2014 року, укладений між ОСОБА_2 та Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради, яким надано ОСОБА_2 в користування земельну ділянку площею 0,0300 га в АДРЕСА_5 кадастровий номер :27:001:0257.

31.05.2017 року ОСОБА_1 було подано заяву до відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень виконавчого комітету Ужгородської міської ради про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 12239592 від 07 квітня 2014 року, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 0,0300 га (кадастровий номер :27:001:0257) за ОСОБА_2 .

31.05.2017 року державним реєстратором було скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 12239592 від 07 квітня 2014 року, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 0,0300 га (кадастровий номер :27:001:0257) за ОСОБА_2 (а.с. 29).

Як встановлено судом, 15 червня 2016 року ОСОБА_7 , що діє на підставі довіреності подав заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо нерухомого майна - незавершене будівництво, розташованого за адресою: за адресою АДРЕСА_3 та документи подані для проведення державної реєстрації прав . ( а.с. 205,233, Т.1)

Як встановлено судом, заява про державну реєстрацію права власності, подана 15 червня 2016 року ОСОБА_7 , що діє на підставі довіреності та прийнята 15.06.2016 року 15:27:55 за реєстраційним номером 17286615 державним реєстратором виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області Мага Тетяною Василівною ( а.с.233,234 Т.1)

Перелік документів, доданих до заяви:

-Довідка, серії та номер: 20-25/87, виданий 29.04.2016, видавник: управління містобудування та архітектури Ужгородського міської ради;

-Повідомлення про початок виконання будівельних робіт, серія та номер: ЗК 53, виданий 10.06.2014 року, видавник: Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради;

-Свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: ААВ №774961, виданий 21.04.1997, видавник: Перша Ужгородська державна нотаріальна контора ОсташВ.А.;

-Технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 05.06.2015 року, видавник: ФОП ОСОБА_8 - інженер по технічній інвентаризації об`єктів нерухомого майна ОСОБА_8 ;

-Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЗК 015- 010655, виданий 10.09.1997, видавник: Ужгородська міська рада;

- Договір оренди, серія та номер: 1696, виданий 01.04.2014, видавник: Ужгородська міська рада. ( а.с. 205-227);

21 червня 2016 року державним реєстратором виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області Мага Тетяною Василівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), та внесено інформацію про право власності за ОСОБА_2 приватна на незавершене будівництво за адресою АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :27:001:014 , :27:001:0257 ( а.с. 233 Т.1)

Отже, після набрання рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 вересня 2014 року у справі №308/7613/14-ц (яке набуло законної сили 21.11.2014 р.), 21.06.2016 державним реєстратором виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області Мага Тетяною Василівною було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво, реконструкція з розширенням індивідуального житлового будинку, об`єкт житлової нерухомості під реєстраційним номером 01 за адресою АДРЕСА_3 , індексний номер: 30126843.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21 червня 2016 року, власником незавершене будівництво, реконструкція з розширенням індивідуального житлового будинку, об`єкт житлової нерухомості за адресою АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 та підставою виникнення права власності було вказано наступні документи:

-Довідка, серії та номер: 20-25/87, виданий 29.04.2016, видавник: управління містобудування та архітектури Ужгородського міської ради;

-Повідомлення про початок виконання будівельних робіт, серія та номер: ЗК 53, виданий 10.06.2014 року, видавник: Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради;

-Свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: ААВ №774961, виданий 21.04.1997, видавник: Перша Ужгородська державна нотаріальна контора ОсташВ.А.;

-Технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 05.06.2015 року, видавник: ФОП ОСОБА_8 - інженер по технічній інвентаризації об`єктів нерухомого майна ОСОБА_8 ;

-Державний акт на право власності на земельну ділянку,, серія та номер: ЗК 015- 010655, виданий 10.09.1997, видавник: Ужгородська міська рада;

- Договір оренди, серія та номер: 1696, виданий 01.04.2014, видавник: Ужгородська міська рада. ( а.с. 234-235 Т.1)

Отже у відповідача ОСОБА_2 право користування земельною ділянкою площею 0,0300 га в АДРЕСА_5 , кадастровий номер :27:001:0257 на момент державної реєстрації прав на об`єкт нерухомого майна було відсутнє. Таким чином, ОСОБА_2 подав як підставу для виникнення прав власності на об`єкт нерухомого майна недостовірний документ, зокрема договір оренди, серія та номер: 1696, виданий 01.04.2014, видавник: Ужгородська міська рада.

Нормативно-правове обґрунтування :

Відповідно до положень статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу;

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-186гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) та від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Захисту у суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

У Рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес" як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного рішення Конституційного Суду України.

Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач обґрунтовувала позовні вимоги тим, що оскаржуваним рішенням державного реєстратора були порушені її права, фактично легалізовано самочинне будівництво на частині земельної ділянки, що належить їй на праві власності.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. №1952-IV в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1952-IV), який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Однією із загальних засад державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виключно на підставах та в порядку, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (пункт 4 частини першої статті 3 цього Закону).

Відповідно до пункті 1, 2 частини 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (частина перша статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Стаття 22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" містить вимоги до документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Як зазначалось вище, підставою виникнення права власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво, реконструкція з розширенням індивідуального житлового будинку, об`єкт житлової нерухомості під реєстраційним номером 01 за адресою АДРЕСА_3 , було зокрема - Договір оренди, серія та номер: 1696, виданий 01.04.2014, видавник: Ужгородська міська рада, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 вересня 2014 року визнаний недійсним , а тому реєстрація права власності на підставі Договору оренди, серія та номер: 1696, виданий 01.04.2014, видавник: Ужгородська міська рада, який визнаний судом недійсним є незаконною.

Згідно частини 2 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідальність за достовірність даних, що містяться в документавх поданих для державноїреєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Згідно частини першої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

У частині 2 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній до 16.01.2020, яка діяла на час прийняття оскарженого рішення державного реєстратора, звернення з позовом у цій справі ) було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Так, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Однак згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" викладено у новій редакції.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції на час ухвалення рішення , на відміну від положень частини 2 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

У пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» встановлено, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України № 1952.

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 03 лютого 2021 року у справі №278/3367/19 (провадження №61-13586св20).

З урахуванням істотної зміни з 16 січня 2020 року і на час ухвалення рішення матеріально-правового регулювання спірних реєстраційних відносин, Суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту - скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області Мага Тетяни Василівни про державну реєстрацію права власності на незавершене будівництво, реконструкція з розширенням індивідуального житлового будинку, об`єкт житлової нерухомості під реєстраційним номером 01 за адресою АДРЕСА_3 , відповідає вимогам закону та є ефективним.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги .

Позивач в резолютивній частині позовної заяви просить лише скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області Мага Тетяни Василівни про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна незавершене будівництво, реконструкція з розширенням індивідуального житлового будинку, об`єкт житлової нерухомості під реєстраційним номером 01 за адресою АДРЕСА_3 , індексний номер: 30126843 від 21.06.2016 року з визначенням дати державної реєстрації 15.06.2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна без визнання, зміни чи припинення цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства. Однак, суд не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визнати, змінити чи припинити своїм рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства.

Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та тформулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України,№ 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст.81ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що рішенням державний реєстратор фактично легалізувала самочинне будівництво на частині земельної ділянки, що перебуває у власності інших осіб, чим порушила права та інтереси позивача щодо реалізації нею прав законного власника та розпорядника земельної ділянки суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає до задоволення, оскільки позивач належними і допустимими доказами довів ті обставини на які посилався, як на підставу своїх вимог та не виходячи за межі позовних вимог ухвалює рішення за яким слід скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області Мага Тетяни Василівни про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна незавершене будівництво, реконструкція з розширенням індивідуального житлового будинку, об`єкт житлової нерухомості під реєстраційним номером 01 за адресою АДРЕСА_3 , індексний номер: 30126843 від 21.06.2016 року з визначенням дати державної реєстрації 15.06.2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та, керуючись Конституцією України, ст.ст. 15, 16, 321, 391, ЦК України, ст.ст. 4, 5, 19, 76-82, 89, 95, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - в особі уповноваженого представника - адвоката Буришин Віталія Васильовича до ОСОБА_2 , Ужгородської міської ради Закарпатської області, Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності - задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області Мага Тетяни Василівни про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна незавершене будівництво, реконструкція з розширенням індивідуального житлового будинку, об`єкт житлової нерухомості під реєстраційним номером 01 за адресою АДРЕСА_3 , індексний номер: 30126843 від 21.06.2016 року з визначенням дати державної реєстрації 15.06.2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ужгородський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 - місце проживання АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 - місце реєстрації АДРЕСА_3 ;

Відповідач: Ужгородська міська рада Закарпатської області місцезнаходження пл . Поштова, м. Ужгород;

Відповідач:Виконавчий комітет Ужгородської міської ради Закарпатської області- місцезнаходження пл . Поштова, м. Ужгород;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 місце проживання АДРЕСА_1 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 - місце проживання АДРЕСА_1 .

Дата складання повного тексту судового рішення 25.04.2022 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца