Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.05.2022 Справа №607/17745/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Медвідь О.А.

учасників справи

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23 червня 2016 року Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області виніс ухвалу у справі № 607/5573/16, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання майна особистою приватною власністю, а саме: визнати мирову угоду, укладену між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згідно якої: ОСОБА_6 , який перебуває в статусі відповідача по справі визнає позовні вимоги ОСОБА_5 та погоджується, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0.15 га., що розташована на території смт. Великі Бірки, Великобірківської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області, кадастровий номер :002:001:0912, являється особистою приватною власністю ОСОБА_5 . ОСОБА_5 зобов`язується сплатити ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 12 000 (дванадцять тисяч) 00 дол. США, після продажу земельної ділянки та житлового будинку, який повинен бути зведений на належній їй земельній ділянці за кадастровим номером :002:001:0912 та зданий в експлуатацію, але не пізніше 1 (одного) місяця з дня

нотаріального посвідчення договору відчуження нотаріусом.

Позивач ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_5 6 000 тисяч доларів США з 12 000 тисяч доларів США.

Із повідомлення Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання від 27.01.2021 року № 4185, «згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Відповідно строк пред`явлення виконавчого документу до виконання встановлений законом прострочено.

Позивачу стало відомо, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відчужила житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , проте зобов`язання за умовами мирової угоди не виконала.

Заборгованість ОСОБА_5 за мировою угодою на момент звернення з позовом становить 6000 доларів США (6000 *26.6175 (курс нацбанку) = 159 705 гривень).

У зв`язку із не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити, шляхом стягнення грошових коштів за мировою угодою від 22 червня 2016 року в розмірі 159 705,00 грн та стягнути судові витрати.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому вказав, що позовна заява обґрунтована тією обставиною, що земельна ділянка за кадастровим

номером: :02:001:2210 (кадастровий номер якої не відповідає кадастровому номеру земельної ділянки, що є предметом мирової угоди укладеної між сторонами) належить третій особі. При зазначених обставинах право вимоги позивача про стягнення 159 705,00 грн (що еквівалентно 6 000,00 дол. США), у зв`язку з володінням ОСОБА_7 земельною ділянкою за кадастровим номером :02:001:2210 не підлягає до задоволення, оскільки набуте даною особою майно не є земельною ділянкою, що є предметом зобов`язання згідно мирової угоди. Зауважує, що позивачем обрано невірний спосіб захисту з яким він звернувся до суду. Позовні вимоги обґрунтовано правом позивача на отримання від відповідача 6 000,00 дол. США за умовами затвердженої судом мирової угоди. Ухвала Тернопільського міськрайонного суду від 23.0.2016 у справі № 607/5573/16-ц набрала законної сили та отримана ОСОБА_6 . Позивачем у даній справі 06.02.2017, на виконання умов мирової угоди отримано 6 000,00 дол. США, відтак йому було відомо про відчуження обумовленої в мировій угоді земельної ділянки.

Процесуальним законом чітко передбачено порядок примусового виконання мирової угоди, що затверджена ухвалою суду. Підставою прийняття рішення (повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання) стало пропущення трирічного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, що передбачає підставу для повернення виконавчого документу без виконання в разі якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень. За зазначених обставин належним способом захисту прав, які на думку позивача порушені є примусове виконання умов мирової угоди в порядку ст. 208 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження», а не шляхом подання позову про стягнення грошових коштів.

У справі, що розглядається мирова угода затверджена на стадії розгляду справи судом, при цьому рішення суду не виносилось, а її розгляд закінчився постановленням ухвали. Позивачем не надано доказів того, що виконання мирової угоди в примусовому порядку унеможливлено тим, що згідно норм чинного законодавства ухвала про затвердження мирової угоди не є виконавчим документом, у зв`язку із чим її не прийнято до виконання. Виходячи із вищенаведеного вбачається, що позивачем не доведено порушення його права відповідачем. Окрім того, питання щодо примусового виконання затвердженої судом мирової угоди вирішується в порядку ст. 208 ЦПК України, а відтак позивачем обрано невірний спосіб захисту, а тому, при наявності зазначених обставин позовна заява не підлягає до задоволення.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому вказує, що предметом мирової угоди була не лише земельна ділянка, а й зведений на ній будинок, даний будинок знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тому згідно відомостей інформаційної довідки, будинок розташований на земельні ділянці, яка була предметом мирової угоди, а від так земельна ділянка разом та зведеним на ній житловим будинком яка відчужена ОСОБА_7 є предметом мирової угоди за якою ОСОБА_5 зобов`язувалася сплатити кошти ОСОБА_1 . А відтак, не заслуговують на увагу твердження відповідача про невідповідність земельної ділянки визначеної у мировій угоді, земельній ділянці, яка відчужена ОСОБА_5 . Зазначив, що у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень (ч.3 ст.208 ЦПК України). Таким чином, ухвала про затвердження мирової угоди являється виконавчим документом і може бути пред`явлена до примусового виконання, а тому, просить позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, наведених у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову та просив відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві на позов.

При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2016 року визнано мирову угоду, укладену ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згідно якої: ОСОБА_6 , який перебуває у статусі відповідача по справі визнає позовні вимоги ОСОБА_5 та погоджується, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,15 га, що розташована на території смт. Великі Бірки, Великобірківської селищної ради, Тернопільського району, Тернопільської області, кадастровий номер :02:001:0912, являється особистою приватною власністю ОСОБА_5 ; ОСОБА_5 зобов`язується сплатити ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 12 000 (дванадцять тисяч) 00 дол. США, після продажу земельної ділянки та житлового будинку, який повинен бути зведений на належній їй земельній ділянці за кадастровим номером :02:001:0912 та зданий в експлуатацію, але не пізніше 1 (одного) місяця з дня нотаріального посвідчення договору відчуження нотаріусом.

Відповідно до умов мирової угоди, укладеної між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , затвердженої ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2016 року по справі № 607/5573/16-ц, ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_5 163 200,00 грн, що еквівалентно 6 000,00 доларів США, про що свідчить письмова заява від 06.02.2017, яка засвідчена приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Савка В.І., зареєстровано в реєстрі за № 183.

В подальшому, позивач змінив свою прізвище з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_1 , видане 21.03.2017 Зборівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 04.

Також, згідно свідоцтва про шлюб, номер реєстрації: НОМЕР_2 , укладеного 26.10.2017 в РАЦС Нюрнберг, вбачається, що відповідач після укладення шлюбу змінила своє прізвище на « ОСОБА_10 ».

Згідно повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 27.01.2021 № 4185, надіслане стягувачу ОСОБА_1 державним виконавцем Тернопільського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання, у зв`язку із тим, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання встановлений законом прострочено.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 277735324 від 01.10.2021 вбачається, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1488, та земельна ділянка, площею 0,0773 га, кадастровий номер :02:001:2210, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1489, видані 31.07.2020 приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Салій О.В., належать на праві приватної власності ОСОБА_7 .

Позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відчужила житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , проте зобов`язання за умовами мирової угоди не виконала.

Суд не погоджується з аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Статтею 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

Ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Мирова угода у розумінні змісту статей 202, 203 ЦК України за своєю правовою природою є правочином, а, отже, і підставою виникнення прав та обов`язків для сторін, що її уклали, і згідно зі ст. 629 ЦК України підлягає обов`язковому виконанню.

За змістом статті 175 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент затвердження мирової угоди), мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову.

У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 р. у справі N 916/661/20 викладено правову позицію, що мирова угода у позовному провадженні - це письмова домовленість між сторонами спору про його вирішення, яка укладається в добровільному порядку з метою припинити спір на погоджених сторонами умовах. Тобто, відмовившись від судового захисту, сторони ліквідують наявний правовий конфлікт самостійним (без державного примусу) врегулюванням розбіжностей на погоджених умовах. Спір може бути врегульовано укладенням мирової угоди на будь-якій стадії господарського процесу, у тому числі на стадії виконання судового рішення.

На відміну від звичайного договору, мирова угода у позовному провадженні укладається в процесі розгляду справи у формі та на умовах, передбачених процесуальним законодавством; підлягає затвердженню судом; припиняє процесуально-правові відносини сторін; якщо мирова угода не виконується добровільно, вона виконується в порядку, встановленому для виконання судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент затвердження мирової угоди) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент затвердження мирової угоди).

Як встановлено судом, позивач звернувся до державної виконавчої служби із заявою про виконання ухвали про затвердження мирової угоди, однак державним виконавцем Тернопільського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання, у зв`язку із тим, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання встановлений законом прострочено.

Тобто державним виконавцем не зазначено, що ухвала суду від 23 червня 2016 року про затвердження мирової угоди не відповідає статусу виконавчого документа і повернуто з підстав прострочення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої цього Кодексу суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Пунктом 1 Мирової угоди визначено, що ОСОБА_5 зобов`язується сплатити ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 12 000 (дванадцять тисяч) 00 дол. США, після продажу земельної ділянки та житлового будинку, який повинен бути зведений на належній їй земельній ділянці за кадастровим номером :02:001:0912 та зданий в експлуатацію, але не пізніше 1 (одного) місяця з дня нотаріального посвідчення договору відчуження нотаріусом.

ОСОБА_6 не подано належних та допустимих доказів та не доведено, що ОСОБА_5 продано земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:0912, тоді як відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Також є необґрунтованими доводи позивача про те, що на земельній ділянці за кадастровим номером :02:001:0912, збудований житловий будинок і він був відчужений, оскільки позивачем подано інформаційну довідку 277735324 в якій вказано про відчуження житлового будинку, який знаходиться АДРЕСА_1 , який знаходиться на земельній ділянці за кадастровим номером :02:001:2210.

За таких обставин, слід відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення коштів.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.

Згідно частин 1, 6, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому, суд вважає, що судовий збір слід покласти на позивач, у зв`язку з відмовою від позову.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10 - 13, 76-82, 89, 141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 23 травня 2022 року.

Головуючий - суддяО. М. Вийванко