Номер провадження: 22-ц/813/3010/22
Справа № 521/4333/14-ц
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та просить суд стягнути з відповідача на її користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 8 000,00 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона з дитинства зареєстрована та проживала в будинку АДРЕСА_1 . З 2005 року в цьому ж будинку проживала відповідачка. 26.12.2013 року частину будинку було затоплено в результаті розриву системи опалення у зв`язку із залиттям ОСОБА_5 системи опалення розширювального бачка, який знаходиться на горищі. В результаті затоплення частина помешкання зазнала пошкоджень (відпала частина стелі, стіни в кімнаті мокрі, зі стін текла вода, підлога мокра), були пошкоджені особисті речі побутового вжитку, що належать позивачці. Частина житлового будинку, яку займала позивач, стала непридатною для проживання. Розмір матеріальної шкоди позивач визначила в сумі 20 000,00 грн. Крім того, неправомірними діями відповідача позивачці завдано моральну шкоду, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Позивачка зазначає, що позбавлена нормальних умов проживання, помешкання втратило естетичний вигляд, встановився стійкий неприємний запах, пошкоджені речі домашнього вжитку, позивачка зазнала незручностей з пересуванням на роботу. Все це завдає їй значних фізичних та моральних страждань. Моральну шкоду оцінює в розмірі 8 000,00 грн (а.с.3-5).

06 квітня 2015 року представником ОСОБА_3 було подано заяву про зупинення провадження у справі у зв`язку з неможливістю розгляду даної справи до вирішення Малиновським районним судом м. Одеси цивільної справи №521/15282/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пачевої Ірини Іванівни, Березівської державної нотаріальної контори Одеської області, ОСОБА_7 про визнання договору довічного утримання та заповіту недійсними, визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 про встановлення фактів фактичного проживання (а.с.120-121).

10 березня 2021 року представником ОСОБА_3 було подано до суду клопотання про поновлення провадження у справі (а.с.124-125).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2021 року позовні вимоги вирішено задовольнити частково. Стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду в розмірі 9538,00 грн, завдану моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн та витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 4300,00 грн. В задоволенні інших позовних вимог вирішено відмовити(а.с.142-148).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, розглянути апеляційну скаргу за відсутності апелянта та його представника. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що вважає оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права й зауважє, що суд першої інстанції не взяв до уваги правову позицію Верховного Суду у даній категорії справ. На думку апелянта, ОСОБА_3 ніколи не була та не є власником пошкодженого майна так як після розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору довічного утримання та заповіту недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом у суді першої інстанції, апеляційної та касаційної інстанції ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позову. Тобто, апелянт наголошує, що за висновками розгляду зазначеної справи, пошкоджене залиттям майно належить ОСОБА_1 і саме вона зазнала збитків, як власник майна. Апелянт вважає недопустимими акти залиття квартири адже, як зазначає апелянт, не затверджені начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та при складанні актів не брали участь зацікавлені особи з боку потерпілої та винної сторони, участь яких при складанні актів є обов`язковою. Апелянт вказує, що у даному випадку саме вона, ОСОБА_1 є і потерпілою і винною стороною. Також, апелянт вважає, що акти, надані ОСОБА_3 у якості доказів залиття квартири одержані нею з порушенням порядку такого одержання, а отже не можуть вважатися допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 червня 2021 року було відкрито апеляційне провадження та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що причиною залиття приміщення кімнати в будинку АДРЕСА_1 , яка перебувала у користуванні позивачки, стали халатні дії відповідача, які полягали у заливі води до системи опалення, що знаходилася на горищі будинку, в результаті чого відбувся розрив системи опалення, що призвело до залиття, тому саме відповідач в силу закону має нести відповідальність за спричинену шкоду, в межах розміру встановленого експертним висновком. Крім того, враховуючи, що в результаті залиття житлового приміщення з вини відповідача, позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає в неможливості нормального користування житлом, негативних емоціях та переживаннях з приводу порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, тому суд вирішив, що задоволенню підлягають також вимоги щодо стягнення моральної шкоди, однак із врахуванням вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково по даними доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимогам апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 26.12.2013 року комісією у складі голови ОСОН КМ «Дзержинський» Пантюхіної Е.В., заступника голови ОСОН КМ «Дзержинський» Кулієвої Ф.П., паспортиста ОСОН КМ «Дзержинський» ОСОБА_8 та власників будинку, в присутності сусідів, було складено акт про залиття, аварію, що трапилася на системі опалення та встановлено, що причиною залиття, яке сталося в системі водяного опалення була заливка системи опалення ОСОБА_5 та відповідно стала причиною розриву системи, що знаходилася на горищі. Зазначений акт було підписано членами комісії, до акт долучено відповідні фото (а.с. 6).

Згідно акту від 27.12.2013 року, в результаті обстеження частини житлового будинку АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_5 було відключено частину житлового будинку від системи водопостачання (а.с. 9).

Крім того в матеріалах справи також наявний акт від 03.07.2014 року щодо проведення обстеження домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на предмет проживання ОСОБА_9 та наявності її особистих речей та речей домашнього вжитку. Зазначеним актом встановлено, що за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , постійно проживають ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 (а.с. 21). Згідно довідки № 0921 від 05.07.2014 року, ОСОБА_9 проживає за вищезазначеною адресою та було підписано договір щодо вивозу ТПВ № 0272 з 2006 року, котрий дійсний на дату видачі відповідної довідки (а.с. 39-40).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 13.02.2015 року № 032/2014, вартість ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень в жилій кімнаті АДРЕСА_2 в результаті залиття, становить 9538,0 грн (а.с. 77-99).

Згідно відомостей щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, за ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на 3/25 частки будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору довічного утримання № 4770, укладеного між ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачева І.І. (а.с. 22-24).

Позивач, в свою чергу, звернулася до суду із позовними вимогами щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої залиттям частини житлового приміщення,де вона проживала, в буд. АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Стаття 23 закріплює право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичній або юридичній особі, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Залиття частини житлового приміщення в буд. АДРЕСА_1 відбулося з вини ОСОБА_5 , що в свою чергу підтверджується висновками комісії викладеними в акті від 26.12.2013 року. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 на момент залиття частини житлового будинку, була зареєстрована за вказаною адресою та постійно там проживала, що в свою чергу підтверджується актом від 03.07.2014 року, довідкою № 0921 від 05.07.2014 року та показаннями свідків, наданими безпосередньо в судовому засіданні в суді першої інстанції. Окрім того, будь-яких рішень суду щодо примусового виселення та зняття з місця реєстрації ухвалено не було. Тобто факту неправомірного користування ОСОБА_9 зазначеним житловим приміщенням встановлено не було.

Стосовно недопустимості акту про залиття, слід зазначити, що наявний в матеріалах справи акт від 26.12.2013 року складено у відповідності до вимог щодо його оформлення, закріплених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 176 від 17.05.2005 року про затвердження Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій. В ньому відповідно наявна інформація щодо дати складення, повної адреси, відомості щодо причин залиття та спричинених наслідків, висновки і рекомендації комісії та відповідно підписи члені комісії та інших мешканців. Окрім того, зазначений акт було складено відповідно в присутності ОСОБА_5 та містить позначку щодо відмовити останньої в його підписанні.

Разом з тим, відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апелянта не знайшли свого правового підтвердження, тому апеляційну скаргу слід відхилити та оскаржуване рішення залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький