ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2022 року м. Чернівці

справа № 727/857/22

провадження №22-ц/822/447/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н.К.

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.

секретар Скрипка С.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та трьох процентів річних за договором про утримання дітей та за договором про утримання матері спільних неповнолітніх дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04 травня 2022 року, постановлену під головуванням судді Чебан В.М.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та трьох процентів річних за договором про утримання дітей та за договором про утримання матері спільних неповнолітніх дітей.

Позовна заява обґрунтована тим, що вона разом з відповідачем є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З метою урегулювання відносин з приводу виховання та утримання спільних дітей, а також щодо утримання їх матері, 29 травня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, участь батька в утриманні дітей та утриманні матері (далі - Договір).

Відповідно до п.3 Договору батько зобов`язується щомісячно з 01 до 30 числа поточного місяця, проводити оплату аліментів на утримання дітей в розмірі 15 000 грн. Окрім того, батько бере на себе зобов`язання зі сплати комунальних послуг, в тому числі за електро-, водо-, та газопостачання помешкання де будуть проживати діти, а також оплату палива на авто та оплату додаткових занять для дітей.

Згідно з п.4 Договору на утримання матері батько зобов`язується щомісячно у період з 01 до 30 числа поточного місяця, сплачувати аліменти в розмірі 11 500 грн, що відповідає домовленості сторін та не суперечить положенням ст.75 СК України.

З урахуванням того, що відповідач не виконує умови договору про сплату аліментів, посилаючись на вище вказані обставини, просила суд:

стягнути з ОСОБА_2 на її користь кошти на утримання неповнолітніх дітей у сумі 111 084, 87 грн., а саме: заборгованість за Договором від 29 травня 2019 у сумі 90 000 грн. 00 коп., інфляційні збитки у сумі 14 685 грн., 3% річних згідно ст. 625 ЦК України у сумі 6 399 грн. 87 коп.;

стягнути з ОСОБА_2 на її користь кошти на утримання матері спільних неповнолітніх дітей у сумі 85 165 грн. 99 коп., а саме: заборгованість за Договором від 29 травня 2019 року у сумі 69 000 грн. 00 коп., інфляційні збитки у сумі 11 258 грн. 50 коп., 3% річних згідно ст. 625 ЦК України у сумі 4 907 грн. 49 коп.

Вирішити питання про розподіл судових витрат.

26 квітня 2022 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору від 29 травня 2019 року щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, участі батька в утриманні дітей та утриманні матері, посилаючись на порушення норм Сімейного кодексу України та його майнових прав.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04 травня 2022 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору, укладеного 29 травня 2019 року щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, участь батька в утриманні дітей та матері.

Роз`яснено ОСОБА_2 право звернутися до суду з позовом у загальному порядку.

Зустрічну позовну заяву разом із доданими матеріалами повернуто ОСОБА_2 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вимоги ОСОБА_2 не є зустрічними позовними вимогами, а є окремими самостійними позовними вимогами, оскільки ОСОБА_2 заявляє вимоги про визнання недійсним договору укладеного 29 травня 2019 року щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, участь батька в утриманні дітей та утриманні матері в цілому, а не в частині стягнення аліментів. Отже вказані позовні вимоги не є взаємопов`язаними настільки, що їх неможливо розглянути окремо.

Крім того, вирішення по суті зустрічного позову ОСОБА_2 ніяким чином не виключає вирішення по суті первісного позову, оскільки предметом первісного позову є саме стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не розмір визначених аліментів.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників

На дану ухвалу ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття зустрічної позовної заяви до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднання зустрічних вимог в одне провадження з первісним позовом.

Посилається на те, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про неможливість об`єднання позовів в одне провадження, оскільки у разі задоволення зустрічного позову, тобто визнання договору, на якому ґрунтуються вимоги позивача за первісним позовом про стягнення заборгованості, недійсним, будуть відсутні правові підстави для стягнення заборгованості, яка виникла із недійсного договору, що, в свою чергу, виключає задоволення первісного позову повністю.

Зазначає, що внаслідок такої невідповідності висновків і мотивів суду першої інстанції обставинам справи, суд першої інстанції припустився порушення передбачених п.З ч.2 ст. 49 та ст. 193 ЦПК України норм процесуального права, внаслідок чого постановив помилкову ухвалу про відмову в прийнятті і повернення зустрічної позовної заяви.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, третьої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до частини третьої статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частини першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Отже, цивільне процесуальне законодавство гарантує відповідачеві право на захист від пред`явленого позову шляхом подання зустрічного позову.

Зустрічний позов дозволяє розглянути в одному процесі вимоги обох сторін, що дає можливість заощадити час і сприяє більш швидкому захисту їхніх прав та інтересів, а також запобігає можливості винесення суперечливих і взаємовиключних судових рішень у цивільній справі.

Суд приймає зустрічний позов до спільного розгляду з первісним, якщо вони прямо взаємопов`язані між собою і спільний їх розгляд є доцільним.

Як вбачається з матеріалів справи, що первісний позов ОСОБА_1 стосується стягнення заборгованості зі сплати аліментів та стягнення коштів на підставі ч.2 ст.625 ЦК України.

Зустрічний позов ОСОБА_2 стосується визнання недійсним договору, укладеного 29 травня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, участь батька в утриманні дітей та утриманні матері.

Колегія суддів вважає, що вимоги за первісним позовом та зустрічним мають різні предмети доказування, тому їх спільний розгляд є недоцільним та може призвести до невиправданого затягування та ускладнення розгляду справи.

Разом з тим, суд першої інстанції роз`яснив ОСОБА_2 , що відмова у прийнятті зустрічної позовної заяви не позбавляє його права подати позов на загальних підставах.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для прийняття зустрічного позову.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04 травня 2022 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: А.І. Владичан

І.Б. Перепелюк