АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

30 травня 2022 року

м. Чернівці

Справа № 720/1777/18

провадження № 822/373/22-ц

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.,

за участю секретаря Паучек І.І.,

учасники справи:

позивач заступник військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах Адміністрації Державної прикордонної служби України,

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа Національна академія Державної прикордонної служби України,

апеляційна скарга заступника керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах Адміністрації Державної прикордонної служби України на ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11 березня 2022 року,

головуючий у суді першої інстанції суддя Павлінчук С.С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Заступник військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах Адміністрації Державної прикордонної служби України. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Національна академія Державної прикордонної служби України про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням у вищому навчальному закладі.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11 березня 2022 року провадження у справі за позовом заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах адміністрації Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , третя особа Національна академія Державної прикордонної служби України про відшкодування витрат пов`язаних з навчанням у вищому навчальному закладі закрито.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції дійшов висновку, що вказана справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі заступник керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах Адміністрації Державної прикордонної служби України, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Апелянт вважає, що Новоселицький районний суд при постановленні ухвали від 12 січня 2022 року не в повному обсязі дослідив матеріали справи та заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду, не з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив, на думку позивача, норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до винесення незаконної ухвали про скасування заочного рішення суду від 21 березня 2019 року. Також посилається на те, що суд не звернув увагу, що прокуратура на момент подання позовної заяви до суду подавала її в рамках цивільного судочинства та керувалась нормами та судовою практикою, які були чинні на момент подачі позовної заяви, оскільки на той час справи даної категорії розглядались у рамках цивільного судочинства.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Водночас, за приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини четвертої статті 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулює Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Одним з видів військової служби є військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів (частина шоста зазначеної статті).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18), дійшла висновку, що спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

У межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві в силу вимог статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Аналогічний висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду також у постановах від 16 жовтня 2019 року у справі № 1.380.2019.001198 (провадження № 11-878апп19), від 30 січня 2019 року у справі № 810/2610/16 (провадження № 11-1004апп18), від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17 (провадження № 14-563цс18), від 10 квітня 2019 року у справі № 705/1664/17 (провадження № 14-31цс19).

Встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на публічній службі, під час навчання у Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького, був відрахований через службову невідповідність та виключений зі списків особового складу курсантів Академії.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Із урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Посилання скаржника на те, що на момент подання позовної заяви до ОСОБА_1 дана категорія справ підлягала розгляду в рамках цивільного судочинства та повинна й надалі розглядатися у йому ж судочинстві, не є слушними, оскільки Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Будь-яких інших доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, апелянтом надано не було, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає правових підстав для зміни або скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене вище, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах Адміністрації Державної прикордонної служби України залишити без задоволення.

Ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 01 червня 2022 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: Н.Ю. Половінкіна

О.О. Одинак