Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2022 Справа №607/19019/21

12 січня 2022 року Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання Бублінської О.Ю.,

представника позивача Тернопільської окружної прокуратури - Околіт Оксани Павлівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської обласної ради, комунального некомерційного підприємства «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Тернопільська окружна прокуратура пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_1 , у якому просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь Держави в особі Тернопільської обласної ради кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 в лікувальному закладі КНП «Тернопільська університетська лікарня» в сумі 2121 гривень, які перерахувати в дохід обласного бюджету за наступними реквізитами: р/р UA0019001 Державна казначейська служба України, ГУК у Тернопільській області 21080500, м. Київ, код ЄДРПОУ 37977599, МФО 899998. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що органом досудового розслідування встановлено, що 26 грудня 2019 року, близько 23 год. 45 хв., водій ОСОБА_1 керував технічно-справним автомобілем «Chevrolet Aveo» р.н. НОМЕР_1 та рухався крайньою правою смугою вул. С.Будного м. Тернопіль, в напрямку вул. Микулинецька із швидкістю 59...65 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України). Під час руху водій ОСОБА_1 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3. (б, д) ПДР У країни. В цей час проїзну частину дороги вул. С.Будного, неподалік готелю «Bratislava», яка має чотири смуги для руху в обох напрямках, поза межами пішохідного переходу, зліва направо відносно руху автомобіля «Chevrolet Aveo» р.н. НОМЕР_1 в темпі спокійного кроку переходила пішохід ОСОБА_2 , чим порушила вимоги п. 4.14. (г) ПДР України. Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_2 , яка рухалась попереду автомобіля «Chevrolet Aveo» р.н. НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 12.3 ПДР України, не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, а вчинив наїзд на неї передньою правою частиною транспортного засобу. Унаслідок дорожньо-транспортної пішохід ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми правого колінного суглоба у вигляді розриву тіла та заднього рогу медіального (внутрішнього) меніска з частковим пошкодженням зв`язкового апарату і ушкодженням м`яких тканин в його ділянці - садна та поверхневі рани, які у своєму клінічному перебігу супpoводжуються тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості п.п. 2.2.1, 2.2.2 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, І995). Порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 12.3 ПДР України, перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням вказаної дорожньо - транспортної пригоди та заподіянням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_2 . Ухвалою Тернопільського міськайонного суду Тернопільської області від 29 січня 2021 року у справі №607/3955/20 звільнено від кримінальної відповідальності ОСОБА_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України. Кримінальне провадження №0003678 від 27 грудня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито. Цивільний позов прокурора Тернопільської місцевої прокуратури Жука І.О. в інтересах держави в особі фінансового управління Тернопільської обласної ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів на користь місцевого бюджету, витрачених на лікування потерпілої від злочину, залишено без розгляду. Цивільний позов прокурора Тернопільської місцевої прокуратури Жука І.О. в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів на користь місцевого бюджету, витрачених на лікування потерпілої від злочину, залишено без розгляду. Згідно інформації комунального некомерційного підприємства «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради, потерпіла у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_2 , з 14 січня 2020 року по 17 січня 2020 року знаходилася на лікуванні в ортопедично-травматологічному відділенні вказаного медичного закладу. Вартість лікування становить 2121 гривень. Власником, засновником та органом управління Підприємством виступає Тернопільська обласна рада. Таким чином, кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь обласного бюджету. Бездіяльність Тернопільської обласної ради, як органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, та КНП «Тернопільська університетська лікарня», зі звернення до суду з позовом про стягнення коштів до місцевого бюджету, свідчить про неналежне здійснення захисту інтересів територіальної громади, що підтверджує наявність «виключного випадку» для звернення прокурора з даним позовом до суду. З цих підстав просять позов задовольнити.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2021 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Відзиву на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 до суду не подавав.

Представник позивача Тернопільської окружної прокуратури Околіт О.П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, не заперечила проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивача не заперечила проти заочного вирішення справи.

Судом установлено:

Відповідно до ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 січня 2021 року (справа №607/3955/20) 26 грудня 2019 року, близько 23 год. 45 хв., водій ОСОБА_1 керував технічно-справним автомобілем «Chevrolet Aveo» р.н. НОМЕР_1 та рухався крайньою правою смугою вул. С.Будного м. Тернопіль, в напрямку вул. Микулинецька із швидкістю 59...65 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України). Під час руху водій ОСОБА_1 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3. (б, д) ПДР У країни. В цей час проїзну частину дороги вул. С.Будного, неподалік готелю «Bratislava», яка має чотири смуги для руху в обох напрямках, поза межами пішохідного переходу, зліва направо відносно руху автомобіля «Chevrolet Aveo» р.н. НОМЕР_1 в темпі спокійного кроку переходила пішохід ОСОБА_2 , чим порушила вимоги п. 4.14. (г) ПДР України. Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_2 , яка рухалась попереду автомобіля «Chevrolet Aveo» р.н. НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 12.3 ПДР України, не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, а вчинив наїзд на неї передньою правою частиною транспортного засобу. Унаслідок дорожньо-транспортної пішохід ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми правого колінного суглоба у вигляді розриву тіла та заднього рогу медіального (внутрішнього) меніска з частковим пошкодженням зв`язкового апарату і ушкодженням м`яких тканин в його ділянці - садна та поверхневі рани, які у своєму клінічному перебігу супpoводжуються тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості п.п. 2.2.1, 2.2.2 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, І995). Порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 12.3 ПДР України, перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням вказаної дорожньо - транспортної пригоди та заподіянням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_2 .

Так, вказаною ухвалою суду звільнено від кримінальної відповідальності ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України. Кримінальне провадження №0003678 від 27 грудня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито. Цивільний позов прокурора Тернопільської місцевої прокуратури Жука І.О. в інтересах держави в особі фінансового управління Тернопільської обласної ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів на користь місцевого бюджету, витрачених на лікування потерпілої від злочину, залишено без розгляду. Цивільний позов прокурора Тернопільської місцевої прокуратури Жука І.О. в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів на користь місцевого бюджету, витрачених на лікування потерпілої від злочину, залишено без розгляду, та роз`яснено, що оскільки кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав, а особу звільнено від кримінальної відповідальності, тому, цивільні позови прокурора не можуть бути розглянуті, а вимоги таких можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Згідно інформації комунального некомерційного підприємства «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради від 31 січня 2020 року №01.3/189, ОСОБА_2 знаходилася на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні КНП «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради з 14 січня 2020 року по 17 січня 2020 року (3 ліжко-дні). Вартість затрат на лікування та перебування становить 2121 гривня (3 ліжко-дні х 707 гривень) = 2121 гривень.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради є юридичною особою - комунальним підприємством, що здійснює такі види діяльності: діяльність лікарняних закладів; спеціалізована медична практика; загальна медична практика.

Статутом Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради, затвердженого рішенням Тернопільської обласної ради від 23 грудня 2020 року №29 визначено, що підприємство є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області в особі Тернопільської обласної ради.

Відповідно до пункту 3.1. Статуту основною метою діяльності Підприємства є забезпечення медичного обслуговування дорослого населення Тернопільської області шляхом надання йому медичних послуг в порядку та обсязі, встановлених законодавством України.

Власником, засновником та органом управління Підприємством виступає Тернопільська обласна рада.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За правилами ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно ч.3 ст.1206 ЦК України Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я».

Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі.

Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я» передбачено, що на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день проводиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до ч.3, п.2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Згідно відповіді комунального некомерційного підприємства «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради від 24 червня 2021 року за №01-3/125, наданої на запит Тернопільської місцевої прокуратури, КНП «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради не зверталося до суду із позовом про стягнення із ОСОБА_1 витрат на лікування потерпілої ОСОБА_2 .

Відповідно до листа Тернопільської обласної ради №06-988 від 14 червня 2021 Тернопільська обласна рада не зверталась до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_1 витрат на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 та не заперечує щодо пред`явлення позову про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 в комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради.

Як убачається із матеріалів цивільної справи, Тернопільська місцева прокуратура зверталася із листами від 06 жовтня 2021 року до Тернопільської обласної ради та комунального некомерційного підприємства «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради, у яких було повідомлено про намір Тернопільської місцевої прокуратури звернутись до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 коштів витрачених на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 в лікувальному закладі КНП «Тернопільська університетська лікарня» в сумі 2121 гривень.

Наведені обставини, дають право Тернопільській обласній прокуратурі вживати заходи представницького характеру на захист інтересів держави в порядку, передбаченому ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Суд також враховує, що відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Наведені норми також дають прокуратурі право звернення до суду з наведеним позовом.

За вказаних обставин, враховуючи те, що потерпілій ОСОБА_2 були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок чого вона перебувала на стаціонарному лікуванні у комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради та, відповідно, закладом охорони здоров`я понесено витрати на лікування потерпілої ОСОБА_2 у сумі 2121 гривень, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської обласної ради, комунального некомерційного підприємства «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави в особі Тернопільської обласної ради кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 в лікувальному закладі Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради в сумі 2121 (дві тисячі сто двадцяти однієї) гривні, перерахувавши вказані кошти в дохід обласного бюджету на р/р UA0019001 Державна казначейська служба України, ГУК у Тернопільській області 21080500, м. Київ, , МФО 899998.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 908 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 17 січня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

Позивач: Тернопільська окружна прокуратура, в інтересах держави в особі Тернопільської обласної ради, комунального некомерційного підприємства «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради, адреса місцезнаходження - бульвар Т. Шевченка, 7, м. Тернопіль.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка