Справа № 752/3416/22
Провадження № 2/752/5584/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

23.05.2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Гладибороди Л,О.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей та сім"ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини разом з матір"ю, -

в с т а н о в и в:

у лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про визначення місця проживання дитини разом з нею.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 04 лютого 2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року шлюб між сторонами розірвано.

Позивач зазначає, що після розлучення відповідач залишив приміщення, де вся сім"я проживала разом, дитина залишилася проживати з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, не цікавиться дитиною довгий час, станом його здоров"я, дозвіллям та вихованням.

За таких підстав, позивач просить визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з нею.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києві від 10 березня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження. (25)

ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не подавав.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

04 лютого 2011 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Під час шлюбу у подружжя народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 15)

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. (а.с. 17)

Позивач разом з сином проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач проживає окремо за адресою: АДРЕСА_2 .

Звертаючись у суд з даним позовом, ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач не приймає участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки і піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Позивач зазначає, що син має мешкати разом з нею. Вона матеріально забезпечує його всім необхідним для їх фізичного, духовного та морального розвитку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимога позивача про визначення місця проживання дитини з нею ґрунтується на законі. При вирішенні позовних вимог про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, суд виходить виключно з інтересів дітей.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача підлягає судовий збір.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей та сім"ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини разом з матір"ю - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір"ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: