ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 січня 2022 року

м. Харків

справа № 641/2208/21

провадження № 22-ц/818/1491/22

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Гришиної О.А.,

учасники справи:

позивач Гаражний кооператив «Дизель-2»,

відповідач ОСОБА_1 ,

представники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 27 липня 2021 року в складі судді Колодяжної І.М.,

у с т а н о в и в:

У березні 2020 року Гаражний кооператив «Дизель-2» (далі - ГК «Дизель») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Позов, з урахуванням уточнень, мотивовано тим, що у 2013 році відповідачу як члену кооперативу надано земельну ділянку № НОМЕР_1 для будівництва гаражу. В грудні 2013 року ОСОБА_1 придбав гараж № НОМЕР_2 у попереднього забудовника. Проте в порушення вимог статуту з січня 2018 року відповідач не сплачує щомісячні членські внески, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка з урахуванням строку позовної давності склала суму в розмірі 9920,00 грн.

Пунктом 13.5 статуту ГК «Дизель-2» передбачено сплату пені за несвоєчасну сплату членських внесків, розмір якої, з урахуванням рішення Загальних зборів членів кооперативу від 01 серпня 2019 року, складає суму в розмірі 6205,70 грн.

Посилаючись на вказані обставини, ГК «Дизель 2» просило стягнути з ОСОБА_1 суму основного боргу в розмірі 9920 грн, 707,44 грн - інфляційні втрати, 443,70 грн - 3% відсотків річних, 6205,70 грн - пені.

05 травня 2019 року ОСОБА_1 подав відзив, в якому просив позов залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що статутом Кооперативу не передбачено чіткого строку для сплати членських внесків. Пунктом 13.4.4. статуту визначено, що експлуатаційні (щомісячні та цільові) членські внески сплачуються до 20 числа першого місяця поточного кварталу, проте жоден з пунктів статуту не визначає періоду, за який мають бути сплачені внески, події після якої вони мають бути сплачені. Статут також не містить інформації щодо часу, з якого у члена кооперативу виникає обов`язок зі сплати внесків (з моменту завершення будівництва гаражу чи з іншої дати). Відсутність чітко визначеного строку для сплати членських внесків унеможливлює визначення несвоєчасності його виконання, а також застосування штрафних санкцій. Розмір штрафних санкцій значно перевищує розмір суми за членські внески, з яких нарахована пеня, а також не відповідає вимогам Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань», відповідно до статті 3 якого розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 27 липня 2021 року позовні вимоги ГК «Дизель-2» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ГК «Дизель-2» основний борг у розмірі 9920,00 грн; інфляційні втрати в розмірі 707,44 грн; 3 % відсотки річних в розмірі 443,70 грн; пеню в розмірі 6205,70 грн, 22700,00 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з січня 2018 року ОСОБА_1 належним чином не виконує обов`язки члена кооперативу та не сплачує членські внески, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення вказаних коштів з урахуванням штрафних санкцій, передбачених статутом та вимогами статті 625 ЦК України.

03 вересня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заборгованості та наявності підстав для стягнення з нього розміру членських внесків в розмірі 135 грн на місяць протягом 10 місяців 2018 року, 12 місяців 2019 року, 12 місяців 2020 року та внесків в розмірі 185 грн на місяць протягом 2 місяців 2021 року.

24 вересня 2021 року ГК «Дизель-2» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що розрахунок суми основного боргу був зроблений, виходячи з розміру членського внеску, який затвердженого Загальними зборами конкретно для гаражів, є обґрунтованим та не спростований відповідачем. Доказів відсутності заборгованості відповідачем не надано, а тому рішення суду першої інстанції є обґрунтованим.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач є членом кооперативу ГК «Дизель». З лютого 2013 року та травень 2017 року ОСОБА_1 сплачував членські внески, що підтверджується відповідними прибутковими касовими ордерами (а. с. 18-29).

Відповідно до пункту 13.1 статуту ГК «Дизель 2» вступні, пайові та експлуатаційні (щомісячні та цільові) членські внески є обов`язковою умовою членства в кооперативі.

За пунктом 13.4.2 статуту розмір експлуатаційних (щомісячних та цільових) членських внесків для членів кооперативу затверджується рішенням Загальних зборів (зборів уповноважених) членів кооперативу за поданням правління кооперативу.

В період між загальними зборами (зборами уповноважених) членів кооперативу правлінням кооперативу може бути прийнято рішення про зміни розміру та порядку сплати помісячних членських внесків, а також у разі потреби, цільових внесків, внесків до спеціального та резервного фондів. У подальшому, не пізніше 1 місяця, таке рішення підлягає обов`язковому затвердженню черговими або позачерговими Загальними зборами (зборами уповноважених) членів кооперативу (пункт 13.4.3).

Пунктом 13.4.4 статуту передбачено, що експлуатаційні (щомісячні та цільові) членські внески сплачуються в касу кооперативу готівкою або за погодженням правління кооперативу безготівково на поточний банківський рахунок до 20 числа першого місяця поточного кварталу.

Відповідно до пункту 13.5 статуту за несвоєчасну сплату внесків член кооперативу сплачує неустойку у формі пені. Розмір пені встановлюється Загальними зборами (зборами уповноважених) членів кооперативу і не може бути меншим ніж 1,0% за кожний день несплати членських (пайових, експлуатаційних, цільових та інших) внесків.

Пункт 13.7 органи управління кооперативу мають право на стягнення в судовому порядку із членів кооперативу їх боргів перед кооперативом по членським внескам та неустойкам, які визначені статутом.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями статті 2 Закону України «Про кооперацію» від 10 липня 2003 року №1087-IV зі змінами та доповненнями (далі Закон №1087-IV), кооператив це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Вступний внесок - грошовий чи інший майновий неповоротний внесок, який зобов`язана сплатити особа у разі вступу до кооперативної організації. Членський внесок - грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об`єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об`єднання. Цільовий внесок - грошовий чи інший майновий внесок члена кооперативу, що вноситься понад пай до спеціального фонду кооперативу для забезпечення виконання конкретних завдань кооперативу.

За статтею 6 вищевказаного Закону, кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану.

Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Відповідно до статі 12 Закону №1087-IV, основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків.

Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків та може мати печатки.

Вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу (ст.15 Закону №1087-IV).

До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить: затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу; заслуховування звітів його органів управління і органів контролю; затвердження порядку розподілу доходу кооперативу; визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу, тощо.

Тлумачення абзацу 10 статті 2, частини першої та другої статті 15 Закону №1087-IV свідчить, що загальні збори членів кооперативу визначають шляхом прийняття рішень розмір членського внеску та порядок його сплати, в тому числі і періодичність оплати.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (статті 549, 551, 611 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Слід зазначити, що стаття 625 розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Приписи розділу І книги п`ятої ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, у тому числі як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої цього Кодексу).

При цьому у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Враховуючи, що ОСОБА_4 як членом кооперативу не виконано обов`язки, передбачені статутом, у зв`язку з чим утворилась заборгованість зі сплати членських внесків, розмір якої не спростовано відповідачем, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для її стягнення. Оскільки вказані кошти ОСОБА_4 своєчасно сплачено не було, висновки суду першої інстанції про стягнення інфляційних страт, 3% річних та пені також є обґрунтованими.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи ОСОБА_4 щодо законодавчого обмеження розміру пені не є релевантними до даних правовідносин, оскільки згідно з преамбулою Закону України N 543/96-ВР від 22 листопада 1996 року «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» цей Закон регулює договірні правовідносини, суб`єктами яких є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, тобто, цей закон не поширює свою дію на фізичних осіб.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 27 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 17 січня 2022 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина