Номер провадження 2/756/977/22
РІШЕННЯ

Іменем України

30 травня 2022 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Луценка О.М.,

за участі секретаря судових засідань Гриненко Л.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Оболонської окружної прокуратури м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Комунального підприємства « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання правочину недійсним та витребування майна ,

УСТАНОВИВ:

Позивач Оболонська окружна прокуратура м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Комунального підприємства « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання правочину недійсним та витребування майна в якому просить суд постановити рішення, яким скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення 1-А площею 770,1 кв.м. на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), проведену 28.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком Олегом Анатолійовичем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за № 53359472 від 29.07.2020; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 12.11.2020, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстрований в реєстрі за № 3461;скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нежитлове приміщення 1-А площею 770,1 кв.м. на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), проведену 12.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком Сергієм Павловичем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень№ 55105404 від 12.11.2021;витребувати від ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради приміщення технічного підпілля площею 770,1 кв.м. будинку АДРЕСА_1 , яке зареєстровано як нежитлове приміщення 1-А, загальною площею 770, 1 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000; стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь Київської міської прокуратури (, вул. Предславинська, 45/9, м. Київ, 03150) судові витрати у розмірі 53016,00гривень.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на виконання постанов Верховної Ради УРСР від 08.12.1990 «Про порядок введення в дію Закону Української РСР «Про місцеві Ради народних депутатів Української РСР та місцеве самоврядування» та від 26.03.1991 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність», Кабінетом Міністрів України 05.11.1991 прийнято постанову № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю», якою зокрема затверджено перелік державного майна України, що передається у власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності).

Згідно з розділом 2 цього переліку до власності областей передано, зокрема, житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів, житлово-експлуатаційні, житлово-комунальні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов`язані з обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду, аптечні склади, магазини аптечні, інші місцеві підприємства, організації та установи, крім тих, що перебувають у відомчому підпорядкуванні.

Керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 № 311, виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів прийнято рішення «Про формування комунального майна міста та районів» від 13.01.1992 № 26. Так, згідно з таблицею 9 додатку 2 до вказаного рішення двоповерховий нежилий будинок загальною площею 1700 кв.м, в якому розташовувався ЖЕК 1209 та Мінський ЗАГС (РАЦС) на АДРЕСА_1 , віднесений до комунальної власності Мінського (нова назва - «Оболонського») району м. Києва.

У подальшому рішенням Київської міської ради від 27.12.2001 № 208/1642 «Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва» (таблиця 5) нежилий будинок на АДРЕСА_1 , площею

1471,60 кв.м віднесений до комунальної власності Оболонського району

м. Києва.

Після проведення адміністративно-територіальної реформи, рішенням Київської міської ради від 02.12.2010 № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» (додаток № 5) нежилий будинок на АДРЕСА_1 , площею 1471,60 кв.м віднесений до комунальної власності територіальної громади м. Києва.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» (додаток 11) нежила будівля площею 1471,60 кв.м. віднесена до віддання Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації та закріплена на праві господарського відання за

КП «Київжитлоспецексплуатація».

Розпорядженням Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації від 31.01.2015 № 41 нежилі приміщення загальною площею

1063,8 кв.м, розташовані у вказаній будівлі передано на баланс КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» та закріплено за ним на праві господарського відання без права розпорядження.

Згідно з інформацією Департаменту комунальної власності

м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05.04.2021 № 062/02/08-2103, та даними інвентаризаційної справи в КП Київське міське бюро технічної інвентаризації із комунальної власності за рішенням власника відчужено наступні приміщення у даній будівлі:

-Головним управлінням житлового господарства та майна міста Київської міської державної адміністрації видано Мінській районній раді свідоцтво про право власності серії НП № 010000017 від 25.11.1996 на нежиле приміщення, загальною площею 254,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Також встановлено, що між ТОВ «Колективне підприємство «Порцеляна» та ОСОБА_3 , 25.02.1997, укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, предметом якого було 16/100 нежитлового приміщення загальною площею 254,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

У подальшому, ОСОБА_3 видано свідоцтво про право приватної власності серії НОМЕР_3 від 23.11.2009 на прибудову складських приміщень загальною площею 495,10 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-Головним управлінням комунальної власності м. Києва видано територіальній громаді м. Києва в особі Київської міської ради Києві свідоцтво про право комунальної власності, серія САЕ № 539354 від 18.06.2012 від 18.06.2012 на нежиле приміщення загальною площею 8,8 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На виконання рішення Київської міської ради від 31.03.2001 №100/5487 «Про програму приватизації комунального майна територіальної громади міста Києва на 2011-2012 роки» Департаментом здійснена процедура приватизації шляхом викупу ФОП ОСОБА_3 нежитлового приміщення, загальною площею 8,80 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 .

Інші приміщення у вказаній будівлі не приватизовувались.

Таким чином, нежитлова будівля по АДРЕСА_1 , крім вказаних нежитлових приміщень, є комунальною власністю, ніколи не приватизовувалась та з власності територіальної громади міста Києва у встановленому законом порядку не вибувала.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 28.07.2020 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення 1-А загальною площею 770,1 кв.м. по АДРЕСА_3 .

Підставою для проведення державної реєстрації права власності вказано:

-технічний паспорт серія та номер 458 та довідку про показники об`єкта нерухомого майна, серія та номер 458, видані 08.04.2020 ТОВ «Майстерня Да Вінчі»;

-інформаційну довідку НЖ-2020 №974 від 15.07.2020, видану КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації».

Нерухомому майну присвоєно реєстраційний номер - 000 (рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенка О.А. від 29.07.2020 № 53359472).

ОСОБА_1 12.11.2020 уклала з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу вказаного нежитлового приміщення №1-А, розташованого по АДРЕСА_3 загальною площею 770,1 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстровано в реєстрі за № 3461. Того ж дня приватним нотаріусом внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Ковальчука С.П. від 12.11.2020 № 55105404).

Судом, встановлено, що нежитлове приміщення 1-А загальною площею 770,1 кв.м по АДРЕСА_3 , право власності на яке набуте ОСОБА_2 , є приміщенням технічного поверху (технічним підпіллям) у нежитловій будівлі по АДРЕСА_1 , що є невід`ємною частиною нежитлової будівлі, яка перебуває у комунальній власності.

Так, за інформацією Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації від 22.04.2021 № 104-3164 в нижній частині нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 розташовані підвальні приміщення, які є технічним поверхом (технічним підпіллям) площею 770 кв.м та відповідно не враховані до загальної площі. У вищезазначених приміщеннях знаходяться внутрішньобудинкові інженерні мережі, що виключає інше використання приміщення.

Згідно з положеннями ДБН В.2.2-9:2009, технічний поверх - поверх для розміщення інженерного обладнання та прокладання комунікацій; може бути розташований у нижній (у тому числі технічне підпілля), верхній

(у тому числі технічне горище) або у середній частині будинку.

Відповідно до пункту Б.4 вказаних державних будівельних норм площа горища (технічного горища), технічного підпілля, якщо висота від підлоги до низу конструкцій, що виступають, менше 1,9 м, а також лоджій, тамбурів, зовнішніх балконів, портиків, ґанків, зовнішніх відкритих сходів до загальної, корисної та розрахункової площі будинку не включається.

Пунктом 31 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 року

№ 127 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2018 року № 186) площі горища (технічного горища), технічного підпілля, якщо висота від підлоги до низу конструкцій, що виступають, менше ніж 1,9 м, портиків, ґанків, зовнішніх відкритих сходів до загальної, корисної та розрахункової площі громадського будинку не включаються.

Таким чином площа приміщення технічного поверху (технічного підпілля) в нежитловій будівлі по АДРЕСА_1 не включалась до її розрахункових та корисних площ, однак вказане приміщення є невід`ємною частиною вказаної будівлі, де розміщується інженерне обладнання та прокладені комунікації, забезпечуючи нормальне її функціонування.

Згідно з інформацією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» від 06.04.2021 № 463/425 при виявленні факту зміни замка та проникнення сторонніх осіб до технічного підпілля за вищевказаною адресою підприємством 16.02.2021 проведено виїзне обстеження з наступним викликом ВКП Оболонського УП ГУ Національної поліції в м. Києві.

Під час обстеження встановлено, що навісний замок на дверях до підвального приміщення зрізано, в приміщенні перебували сторонні особи, виявлено наявність пластикових труб для ймовірного проведення монтажних робіт. Громадянин, який представився ОСОБА_4 , повідомив, що є новим власником даного приміщення (акт обстеження долучено до позовної заяви).

Таким чином, приватними особами незаконно здійснено реєстрацію права власності на частину комунального майна ? нежитлове приміщення №1-А загальною площею 770,1 кв.м по АДРЕСА_3 , яке фактично є технічним поверхом (технічним підпіллям) нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , єдиним функціональним призначення, якого є забезпечення експлуатації будівлі, що перебуває у власності територіальної громади міста Києва.

Оболонською окружною прокуратурою міста Києва в ході здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні 0000524 від 10.03.2021 за ч. 4 ст. 190 КК України встановлено факт незаконної реєстрації за сторонніми особами права власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 , яке є комунальною власністю територіальної громади міста Києва.

Таким чином спірне нерухомого майно вибуло з комунальної власності поза приватизаційною процедурою, без прийняття відповідного рішення дійсним власником майна - Київрадою, а тому нежитлове приміщення технічного поверху (технічного підпілля) загальною площею 770,1 кв. м по АДРЕСА_1 , незаконно зареєстроване на праві власності за ОСОБА_1 як нежитлове приміщення 1-А по АДРЕСА_3 , набуті особою, яка не мала права на це, без відома та згоди дійсного власника майна - територіальної громади міста Києва.

Враховуючи те, що державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-А загальною площею 770,1 кв.м, розташоване в нежитловому будинку по АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) проведено за особою, яка не набула у встановленому законом порядку права власності на нього, а подані для державної реєстрації документи не відповідають вимогам закону, оскільки не підтверджують наявності у заявника права власності на спірний об`єкт, державна реєстрація права власності на вказаний об`єктза ОСОБА_1 , проведена 28.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 53359472 від 29.07.2020 є незаконною та підлягає скасуванню.

Оскільки дійсний власник майна - Київська міська рада рішення про відчуження спірного об`єкту нерухомості не приймала, приватизація спірного майна не здійснювалась, ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 12.11.2020 не будучи дійсним власником майна.

Таким чином, договір купівлі-продажу № 3461 від 12.11.2020, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підлягає визнанню недійсним як такий, що суперечить положенням ст. ст. 317, 319, 655, 658 ЦК України, оскільки продавцем майна виступила особа, яка не мала права власності на таке майно.

Оскільки, державна реєстрація права власності на нежитлове приміщення 1-А загальною площею 770,1 кв.м, розташоване в нежитловому будинку по АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) за ОСОБА_2 , проведена 12.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 55105404 від 12.11.2020) на підставі договору, який підлягає визнанню недійсним, а тому наявні підстави для її скасування.

Враховуючи, що спірне нежитлове приміщення в нежитловій будівлі АДРЕСА_1 є комунальною власністю, що розташована на території міста Києва, правомочності щодо володіння, користування та розпорядження нею можуть здійснюватися від імені та в інтересах територіальних громади столиці Київською міською радою.

Таким чином, спірне нерухоме майно могло бути відчужене виключно у разі наявності волевиявлення відповідної територіальної громади, оформленого у вигляді рішення, яке відповідає вимогам законодавства.

Разом з цим, Київрада рішень про відчуження спірного нерухомого майна не приймала, а отже його відчуження відбулось поза волею дійсного власника, що є підставою для його витребування

Враховуючи викладене та те, що дійсним власником спірного нерухомого майна є територіальна громада міста Києва, від імені якої Київською міською радою рішення про відчуження спірного майна не приймалося, тобто не було волевиявлення законного власника майна на його відчуження, вказане майно підлягає витребуванню від останнього набувача - ОСОБА_2 на користь Київради на підставі ст. 388 ЦК України.

Представник Оболонської окружної прокуратури м. Києвав судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві.

Представник Київської міської ради в судове засідання не з`явилась, надали до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника.

Представник відповідача( Козимір Т.М.) в судовому засіданні проти наданого позову заперечив, надавши відзив, який знаходиться в матеріалах справи( а.с.183-191 том1). Просив суд в позові відмовити.

Представник відповідача( ОСОБА_2) в судовому засіданні проти наданого позову заперечив, надавши відзив, який знаходиться в матеріалах справи( а.с.201-216 том1). Просив суд в позові відмовити.

Відповідач Оболонська районна в м. Києві державна адмінстрація в судове засідання не забезпечила явку свого представника.

Представник Комунального підприємства « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва у судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. До суду надійшля заява про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі виходячи з підстав викладених у змісті позовної заяви, просив прийняти рішення, яким їх задовольнити.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

В судовому засіданні встановленоміж ТОВ «Колективне підприємство «Порцеляна» та ОСОБА_3 , 25.02.1997, укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, предметом якого було 16/100 нежитлового приміщення загальною площею 254,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 видано свідоцтво про право приватної власності серії НОМЕР_3 від 23.11.2009 на прибудову складських приміщень загальною площею 495,10 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ;

-Головним управлінням комунальної власності м. Києва видано територіальній громаді м. Києва в особі Київської міської ради Києві свідоцтво про право комунальної власності, серія САЕ № 539354 від 18.06.2012 від 18.06.2012 на нежиле приміщення загальною площею 8,8 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 . На виконання рішення Київської міської ради від 31.03.2001 №100/5487 «Про програму приватизації комунального майна територіальної громади міста Києва на 2011-2012 роки» Департаментом здійснена процедура приватизації шляхом викупу ФОП ОСОБА_3 нежитлового приміщення, загальною площею 8,80 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 .

Інші приміщення у вказаній будівлі не приватизовувались.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 28.07.2020 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення 1-А загальною площею 770,1 кв.м. по АДРЕСА_3 .

Підставою для проведення державної реєстрації права власності вказано:

-технічний паспорт серія та номер 458 та довідку про показники об`єкта нерухомого майна, серія та номер 458, видані 08.04.2020 ТОВ «Майстерня Да Вінчі»;

-інформаційну довідку НЖ-2020 №974 від 15.07.2020, видану КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації».

Нерухомому майну присвоєно реєстраційний номер - 000 (рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенка О.А. від 29.07.2020 № 53359472).

ОСОБА_1 12.11.2020 уклала з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу вказаного нежитлового приміщення №1-А, розташованого по АДРЕСА_3 загальною площею 770,1 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстровано в реєстрі за № 3461. Того ж дня приватним нотаріусом внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Ковальчука С.П. від 12.11.2020 № 55105404).

Судом, встановлено, що нежитлове приміщення 1-А загальною площею 770,1 кв.м по АДРЕСА_3 , право власності на яке набуте ОСОБА_2 , є приміщенням технічного поверху (технічним підпіллям) у нежитловій будівлі по АДРЕСА_1 , що є невід`ємною частиною нежитлової будівлі, яка перебуває у комунальній власності.

Так, за інформацією Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації від 22.04.2021 № 104-3164 в нижній частині нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 розташовані підвальні приміщення, які є технічним поверхом (технічним підпіллям) площею 770 кв.м та відповідно не враховані до загальної площі. У вищезазначених приміщеннях знаходяться внутрішньобудинкові інженерні мережі, що виключає інше використання приміщення.

Згідно з положеннями ДБН В.2.2-9:2009, технічний поверх - поверх для розміщення інженерного обладнання та прокладання комунікацій; може бути розташований у нижній (у тому числі технічне підпілля), верхній

(у тому числі технічне горище) або у середній частині будинку.

Відповідно до пункту Б.4 вказаних державних будівельних норм площа горища (технічного горища), технічного підпілля, якщо висота від підлоги до низу конструкцій, що виступають, менше 1,9 м, а також лоджій, тамбурів, зовнішніх балконів, портиків, ґанків, зовнішніх відкритих сходів до загальної, корисної та розрахункової площі будинку не включається.

Пунктом 31 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 року

№ 127 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2018 року № 186) площі горища (технічного горища), технічного підпілля, якщо висота від підлоги до низу конструкцій, що виступають, менше ніж 1,9 м, портиків, ґанків, зовнішніх відкритих сходів до загальної, корисної та розрахункової площі громадського будинку не включаються.

Таким чином площа приміщення технічного поверху (технічного підпілля) в нежитловій будівлі по АДРЕСА_1 не включалась до її розрахункових та корисних площ, однак вказане приміщення є невід`ємною частиною вказаної будівлі, де розміщується інженерне обладнання та прокладені комунікації, забезпечуючи нормальне її функціонування.

Водночас згідно з інформацією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» від 06.04.2021 № 463/425 при виявленні факту зміни замка та проникнення сторонніх осіб до технічного підпілля за вищевказаною адресою підприємством 16.02.2021 проведено виїзне обстеження з наступним викликом ВКП Оболонського УП ГУ Національної поліції в м. Києві.

Під час обстеження встановлено, що навісний замок на дверях до підвального приміщення зрізано, в приміщенні перебували сторонні особи, виявлено наявність пластикових труб для ймовірного проведення монтажних робіт. Громадянин, який представився ОСОБА_4 , повідомив, що є новим власником даного приміщення (акт обстеження долучено до позовної заяви).

Таким чином, приватними особами незаконно здійснено реєстрацію права власності на частину комунального майна ? нежитлове приміщення №1-А загальною площею 770,1 кв.м по АДРЕСА_3 , яке фактично є технічним поверхом (технічним підпіллям) нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , єдиним функціональним призначення, якого є забезпечення експлуатації будівлі, що перебуває у власності територіальної громади міста Києва.

Відповідно до п. 7 ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.

Згідно із ст. 143 Конституції України встановлено, що територіальні громади безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є у комунальній власності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина перша статті 319 ЦК України).

Стаття 321 ЦК України, встановлює принципи непорушності права власності. Відповідно до цієї норми, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Разом з тим, ст.ст.1, 3 Закону України «Про приватизацію державного майна» (в редакції, що діяла на момент реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомості) (далі - Закон) передбачають, що приватизація державного майна (далі - приватизація) - це відчуження майна, що перебуває у державній власності, і майна, що належить Автономній Республіці Крим, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів на структурну перебудову економіки України. Законодавство України про приватизацію складається з цього Закону, інших законів України з питань приватизації.

За приписами ч. 4 ст. 3 цього Закону відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» (в редакції, що діяла на момент реєстрації права власності на спірне майно) відповідно до цього Закону можуть приватизуватися підприємства, якщо вони відповідають вимогам ч. 1 ст. 2 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного Закону об`єктом малої приватизації, зокрема, є окреме індивідуально визначене майно.

Частиною 1 Державної програми приватизації на 2000-2002 визначено основні цілі, пріоритети, завдання та способи приватизації державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим, та відчуження комунального майна, групи об`єктів, які підлягають приватизації, орієнтовані завдання щодо обсягів приватизації державного майна та надходження коштів від приватизації до Державного бюджету України та відповідні заходи щодо виконання цієї Програми.

З урахуванням цього, відчуження комунального майна повинно було відбуватися в рамках приватизаційної процедури у порядку, визначеному вказаними законодавчими актами та у спосіб, передбачений Державною програмою приватизації.

Разом з цим за інформацією Департаменту комунальної власності м. Києва, наданою, в тому числі за дорученням Київської міської ради, приватизація спірних приміщень не здійснювалась та не могла здійснюватися оскільки спірне приміщення є технічним підпіллям для розміщення комунікацій.

Отже, спірне нерухомого майно вибуло з комунальної власності поза приватизаційною процедурою, без прийняття відповідного рішення дійсним власником майна - Київрадою, а тому нежитлове приміщення технічного поверху (технічного підпілля) загальною площею 770,1 кв. м по АДРЕСА_1 , незаконно зареєстроване на праві власності за ОСОБА_1 як нежитлове приміщення 1-А по АДРЕСА_3 , набуті особою, яка не мала права на це, без відома та згоди дійсного власника майна - територіальної громади міста Києва.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою для первинної реєстрації права власності на нежитлове приміщення № 1-А загальною площею 770,1 кв.м по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 232244662) за ОСОБА_1 стали: технічний паспорт серія та номер НОМЕР_4 , довідка про показники об`єкта нерухомого майна, серія та номер 458, видані 08.04.2020 ТОВ «Майстерня Да Вінчі», інформаційна довідка НЖ-2020 № 974 від 15.07.2020, видана КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції, що діяла на момент проведення реєстрації (далі - Закон) під державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) слід розуміти офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Статтею 20 Закону передбачено, що заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Згідно зі ст. 2 Закону заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Перевірка документів на наявність підстав, зокрема, для прийняття відповідних рішень є одним з етапів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

У державній реєстрації прав та їх обтяжень відмовляється, зокрема, у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (ст. 24 Закону).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно; свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном, державного акта на право приватної власності та на право постійного користування землею, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно , хвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди, заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно, рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації, рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність, договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності , актів приймання-передачі нерухомого майна неплатоспроможного банку перехідному банку, інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Водночас, подані ОСОБА_1 для державної реєстрації права власності на спірний об`єкт довідки та технічний паспорт не є документами, що підтверджують набуття права на комунальне майно.

Враховуючи те, що державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-А загальною площею 770,1 кв.м, розташоване в нежитловому будинку по АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) проведено за особою, яка не набула у встановленому законом порядку права власності на нього, а подані для державної реєстрації документи не відповідають вимогам закону, оскільки не підтверджують наявності у заявника права власності на спірний об`єкт, державна реєстрація права власності на вказаний об`єктза ОСОБА_1 , проведена 28.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 53359472 від 29.07.2020 є незаконною та підлягає скасуванню.

Частиною першою статті 203 ЦК України закріплено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя статті 203 ЦК України).

Загальні підстави недійсності правочину визначені статтею 215 ЦК України. Так, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК).

Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

На наявність права власника на майно не впливає також і та обставина, що воно було предметом угод відчуження, укладених іншими особами, оскільки дійсний власник не був стороною цих угод, а ст. 346 ЦК України не передбачає припинення права власності дійсного власника в зв`язку з реєстрацією договорів купівлі-продажу за іншими особами під час його перепродажу, що відбувалося без участі та поза межами волі дійсного власника.

Відповідно до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Частиною 1 ст. 143 Конституції України передбачено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Згідно з ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Оскільки дійсний власник майна - Київська міська рада рішення про відчуження спірного об`єкту нерухомості не приймала, приватизація спірного майна не здійснювалась, ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 12.11.2020 не будучи дійсним власником майна.

Таким чином, договір купівлі-продажу № 3461 від 12.11.2020, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підлягає визнанню недійсним як такий, що суперечить положенням ст. ст. 317, 319, 655, 658 ЦК України, оскільки продавцем майна виступила особа, яка не мала права власності на таке майно.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 вказаного Закону у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Разом з цим, підставою для реєстрації права власності за ОСОБА_2 на спірне приміщення вказано договір купівлі-продажу від 12.11.2020, який суперечить вимогам закону та підлягає визнанню недійсним.

Таким чином, державна реєстрація права власності на нежитлове приміщення 1-А загальною площею 770,1 кв.м, розташоване в нежитловому будинку по АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) за ОСОБА_2 , проведена 12.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 55105404 від 12.11.2020) на підставі договору, який підлягає визнанню недійсним, а тому наявні підстави для її скасування в судовому порядку.

За змістом ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» представницьким органом місцевого самоврядування є відповідна місцева рада, яка відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (ч. 5 ст. 16 Закону).

Відповідно до ст. 60 вказаного Закону територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Враховуючи, що спірне нежитлове приміщення в нежитловій будівлі АДРЕСА_1 є комунальною власністю, що розташована на території міста Києва, правомочності щодо володіння, користування та розпорядження нею можуть здійснюватися від імені та в інтересах територіальних громади столиці Київською міською радою.

Таким чином, спірне нерухоме майно могло бути відчужене виключно у разі наявності волевиявлення відповідної територіальної громади, оформленого у вигляді рішення, яке відповідає вимогам законодавства.

Разом з цим, Київрада рішень про відчуження спірного нерухомого майна не приймала, а отже його відчуження відбулось поза волею дійсного власника, що є підставою для його витребування відповідно до п. 3 ч.1

ст. 388 ЦК України.

При цьому, первинну реєстрацію права власності на спірне майно здійснено 28.07.2017 за ОСОБА_1 на підставі технічного паспорту №458 та довідки про показники об`єкта №458, видані 08.04.2020 ТОВ «Майстерня Да Вінчі», які не є правовстановлюючими документами та не могли бути підставою для набуття ОСОБА_1 права власності.

Тобто ОСОБА_1 ніколи не була власником спірного нежитлового приміщення і не мала права розпоряджатись ним будь-яким шляхом, у тому числі, шляхом укладення договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 327 ЦК України передбачено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді.

Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Разом з тим, відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно п. 3 ч.1 до статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, в тому числі, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 330, 388 ЦК України право власності на майно, яке було відчужене поза межами волі власника, не набувається, у тому числі й добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна.

На наявність права власника на майно не впливає також і та обставина, що воно було предметом угод відчуження, укладених іншими особами, оскільки дійсний власник не був стороною цих угод, а ст. 346 ЦК України не передбачає припинення права власності дійсного власника в зв`язку з реєстрацією договорів за іншими особами під час його неодноразового перепродажу, що відбувалося без участі та поза межами волі дійсного власника.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Відсутність, спрямованого на відчуження майна рішення органу місцевого самоврядування означає, що власник волю на відчуження спірного майна (приватизацію) не виявляв (позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 у справі № 755/174/18).

При цьому, власник з дотриманням вимог ст.ст.387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (позиція Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13).

Враховуючи викладене та те, що дійсним власником спірного нерухомого майна є територіальна громада міста Києва, від імені якої Київською міською радою рішення про відчуження спірного майна не приймалося, тобто не було волевиявлення законного власника майна на його відчуження, вказане майно підлягає витребуванню від останнього набувача - ОСОБА_2 на користь Київради на підставі ст. 388 ЦК України.

Окрім того відповідачами була зазначена позиція, що викладена у відзивах відносно законності набуття спірного об`єкта нерухомості, що первинна його реєстрація права власності здійснена КП «КМБТІ» 27.09.2005, за ТОВ «ІНСТИТУТ ТЕОРІЇ КАТАСТРОФ, РИЗИКІВ, ЕКОЛОГІЇ ТА ПРАВА» на підставі свідоцтва про право власності серія НОМЕР_5 від 27.09.2005, видане Головним управлінням комунальної власності міста Києва на підставі наказу від 27.09.2005 №1324-В, а в подальшому право власності на підставі договору купівлі-продажу від 21.10.2005, посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., передано ОСОБА_1 .

Однак відповідачами в судове засідання не додано оригіналів зазначених свідоцтва про право власності, наказу Головного управління комунальної власності міста Києва та договору купівлі-продажу від 21.10.2005.

Згідно з листом приватного нотаріуса Солонець Т.М. від 01.11.2021

№12/01-16 слідує, що нею 29.12.2017 було припинено нотаріальну діяльність по Київському міському нотаріальному округу, а всі документи діловодства та архіву приватного нотаріуса, згідно вимог законодавства, були передані до Київського державного нотаріального архіву.

Згідно з листом Київського державного нотаріального архіву від 04.11.2021 №4007/01-21 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна передала документи на державне відповідальне зберігання до Київського державного нотаріального архіву за 2001-2017 роки.

21.10.2005 вказаним нотаріусом засвідчено Договір купівлі-продажу нежилих приміщень, сторонами якого є ТОВ «ІНСТИТУТ ТЕОРІЇ КАТАСТРОФ, РИЗИКІВ, ЕКОЛОГІЇ ТА ПРАВА» та інша особа, предметом договору є інше нежиле приміщення, ніж АДРЕСА_7 .

Приватним нотаріусом Солонець Т.М. посвідчено договір від 21.10.2005 купівлі-продажу нежилих приміщень по АДРЕСА_8 , покупець ОСОБА_5 , продавець ТОВ «ІНСТИТУТ ТЕОРІЇ КАТАСТРОФ, РИЗИКІВ, ЕКОЛОГІЇ ТА ПРАВА».

Згідно з листом Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03.11.2021 №062/02-08-6921, вбачається, що Головним управлінням комунальної власності м. Києва не здійснювалося оформлення права власності та не видавалося свідоцтво про право власності серія НОМЕР_5 від 27.09.2005. Головним управлінням комунальної власності м. Києва не видавався наказ від 07.09.2005 №1324-В.

На підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 27.09.2005 №1324-В «Про оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна» здійснювалося оформлення права власності та видавалося ТОВ «ІНСТИТУТ ТЕОРІЇ КАТАСТРОФ, РИЗИКІВ ЕКОЛОГІЇ ТА ПРАВА» свідоцтво про право власності серія НОМЕР_6 від 27.09.2005 на нежилі приміщення з №1 по №12 (групи приміщень №2), що знаходяться за адресою:

АДРЕСА_8 .

На підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 28.09.2005 №1354-В «Про оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна» здійснювалося оформлення права власності та видавалося ЗАТ «Молодіжний житловий комплекс «Оболонь» свідоцтво про право власності серія ЯЯЯ № 355904 від 28.09.2005 на нежилі приміщення з №1 по №12 (групи приміщень №92), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_9 (копія наказу та свідоцтва додаються).

Таким чином, доводи представників відповідачів щодо законності набуття ОСОБА_1 спірного нерухомого майна не знайшли свого підтвердження.

Нежилий будинок АДРЕСА_6 на підставі рішень Київської міської ради від 27.12.2001 № 208/1642 «Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва» 02.12.2010 № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» перебуває у комунальні власності.

За рішенням власника вказаного нерухомого майна Головним управлінням житлового господарства та майна міста Київської міської державної адміністрації видано Мінській районній раді свідоцтво про право власності серії НП № 010000017 від 25.11.1996 на нежиле приміщення, загальною площею

254,7 кв.м., що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_3 .

Також встановлено, що між ТОВ «Колективне підприємство «Порцеляна» та ОСОБА_3 , 25.02.1997, укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, предметом якого було 16/100 нежитлового приміщення загальною площею 254,7 кв.м, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 видано свідоцтво про право приватної власності серії НОМЕР_3 від 23.11.2009 на прибудову складських приміщень загальною площею 495,10 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 .

Головним управлінням комунальної власності м. Києва видано територіальній громаді м. Києва в особі Київської міської ради Києві свідоцтво про право комунальної власності, серія САЕ № 539354 від 18.06.2012 від 18.06.2012 на нежиле приміщення загальною площею 8,8 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 . На виконання рішення Київської міської ради від 31.03.2001 №100/5487 «Про програму приватизації комунального майна територіальної громади міста Києва на 2011-2012 роки» Департаментом здійснена процедура приватизації шляхом викупу ФОП

ОСОБА_3 нежитлового приміщення, загальною площею 8,80 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 .

Інші приміщення у вказаній будівлі не приватизувались.

Таким чином, приміщення технічне підпілля, є частиною нежилої будівлі по АДРЕСА_1 , висота вказаного приміщення становить менше 1,9 м, а тому площа вказаного підвалу (технічного підпілля) ніколи не включалися до корисної та розрахункової площі нежилого будинку, всупереч вимог цивільного законодавства вибуло із комунальної власності до

ОСОБА_1 , а у подальшому протиправно передано ОСОБА_2 .

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог повністю.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує солідарно судові витрати по справі із відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Оболонської окружної прокуратури м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Комунального підприємства « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання правочину недійсним та витребування майна - задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення 1-А площею 770,1 кв.м. на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), проведену 28.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком Олегом Анатолійовичем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за № 53359472 від 29.07.2020.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 12.11.2020, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстрований в реєстрі за № 3461.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нежитлове приміщення 1-А площею 770,1 кв.м. на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), проведену 12.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком Сергієм Павловичем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень№ 55105404 від 12.11.2021.

Витребувати від ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради приміщення технічного підпілля площею 770,1 кв.м. будинку АДРЕСА_6 , яке зареєстровано як нежитлове приміщення 1-А, загальною площею 770, 1 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь Київської міської прокуратури (, вул. Предславинська, 45/9, м. Київ, 03150) судові витрати у розмірі 53016,00гривень.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Луценко