Справа №735/964/21р.
Провадження по справі № 2/735/10/2022р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 травня 2022 року смт. Короп

Коропський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Балаби О.А.,

за участю секретаря судового засідання Редько А.О.,

відповідачки, представника відповідачки адвоката Марченка Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором № 149792326 від 25.11.2018 року у розмірі 25715, 92 грн., судового збору у розмірі 2270 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Ухвалою судді від 02 листопада 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує та просить задовольнити.

У судовому засіданні відповідачка позов не визнала пояснивши, що кредитний договір з позивачем не укладала та кошти не отримувала. Станом на листопад 2018 року проживала сім`єю із чоловіком та дитиною. І чоловік від її імені уклав кредитний договір з позивачем і отримав кошти, але їй нічого не казав і в цей же день ці кошти з її картки перерахував на свою. Вона бачила, що кошти у сумі 5000 гривень прийшли на її картковий рахунок, але ними не користувалась. У шлюбі з чоловіком з 2007 року, шлюб і досі не розірваний, але він проживає окремо.

Представник відповідачки адвокат Марченко Г.М. просить суд застосувати позовну давність до вимоги позивача про стягнення неустойки (штрафу, пені) в один рік та відмовити у задоволенні позовних вимог в іншій частині за їх недоведеністю належними та допустимими доказами, а саме права позивача на звернення до суду.

Заслухавши пояснення, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 25.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 149792326 у формі електронного документу з використанням електронного підпису.

Відповідно до п. 1.1 Договору, товариство зобов`язалось надати позичальнику кредит на суму 5 000 грн 00 коп на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4 цього договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору, строк дії договору почався з моменту його укладення та становив 30 днів від дати отримання кредиту позичальником.

Як вбачається з п. 1.4 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,01 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом.

Згідно з графіком розрахунків, який є додатком № 1 до Договору, сторони погодили наступний графік розрахунків: термін платежу - 25.12.2018; сума кредиту - 5 000 грн; нарахований процент - 15 грн. 00 коп; до сплати разом - 5015 грн 00 коп.

Пунктом 2.1.1.6 кредитного договору № 149792326 від 25.11.2018 року передбачено право ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» укласти договір про відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь якою третьою особою (а.с. 9).

Так, 25.11.2018 року між «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 149792326 від 25.11.2018 року.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК "Онлайн Фінанс"» укладено договір факторингу № 05/0820-01, згідно умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

З реєстру прав вимоги № 1 від 05.08.2020 року підписаного ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» вбачається, що на умовах вищевказаного Договору факторингу до Фактора перейшли права вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 (а.с. 46 47).

Отже, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 6189,50 грн, з яких 4999,50 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 1190,00 грн сума заборгованості за відсотками.

Приписами ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом положень п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч. 1 ст. 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 року електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 14) 25.11.2018 року позичальнику ОСОБА_1 було направлено одноразовий ідентифікатор.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» 25.11.2018 року відповідачці ОСОБА_1 було здійснено переказ коштів по вищевказаному договору в сумі 5000 грн. на платіжну картку (а.с. 28).

Відповідно до виписки з особового рахунку ОСОБА_1 станом на 05.08.2020 року сума заборгованості становить 25715,92 грн, що включає: 4999,50 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 1190,00 грн - прострочена заборгованість за процентами, 19526,42 грн пеня та штрафи.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень статтей 3, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідачка свої договірні зобов`язання не виконала, позику та проценти за користування кредитними коштами відповідно до умов договору та графіку розрахунків не сплатила, у зв`язку з чим, їй нараховувались відсотки відповідно до п. 1.4 Договору, в результаті чого виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»» у сумі 6189,50 грн, що включає 4999,50 грн - прострочену заборгованість за тілом кредиту, 1190,00 грн - прострочену заборгованість за відсотками.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки неустойки в розмірі 19526,42 грн суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до правового висновку по справі № 6-3116цс16 викладеного в постанові судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 05 липня 2017 року зазначено, що за загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки право на позов у ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» виникло 05.08.2020 року, отже позовна давність до вимоги про стягнення неустойки сплинула 05.08.2021 року і в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Також, відповідачка у судовому засіданні пояснила, що кредит отримував її чоловік з яким вона не проживає та не визнала позов. Однак, всупереч положенням статтей 12, 81 ЦПК України нею не було надано суду жодних доказів на підтвердження повідомлених нею обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Також, згідно із ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У позовній заяві представник позивача просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн та надав договір про надання правової допомоги від 08.10.2021 року, протокол погодження видів правової допомоги та договірної ціни, акт прийому передачі надання послуг, рахунок від 11.10.2021 року на оплату правової допомоги і платіжне доручення № 591 від 11.10.2021 року на суму 2500,00 грн.

Верховний суд в своєму рішенні № 915/237/18 від 01.08.2019 зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

З огляду на викладене враховуючи принцип розумності та справедливості суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 1500,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 626, 627, 1046 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 354, 355 ЦПК України суд,

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» (м. Київ, вул. Хоткевича Гната, буд. 12, офіс 177, ) заборгованість за кредитним договором № 149792326 від 25.11.2018 року у розмірі 6189 (шість тисяч сто вісімдесят дев`ять) грн 50 (п`ятдесят) коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» (м. Київ, вул. Хоткевича Гната, буд. 12, офіс 177, ) судовий збір в розмірі 546 (п`ятсот сорок шість) грн 36 (тридцять шість) коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятсот) грн 00 коп, а всього на загальну суму 2046 (дві тисячі сорок шість) грн 36 (тридцять шість) коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Суддя: О.А. Балаба