Справа №613/1599/21 Провадження № 2/613/140/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2022 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Харченка С.М., за участю секретаря судового засідання Макушинської О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Колєсніка І.А. звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 4,2836 га, кадастровий номер: :01:004:0175, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В обґрунтування позову зазначив, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом ОСОБА_3 на все його майно. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер за місце свого проживання в с. Москаленки Богодухівського району Харківської області. Позивач прийняв спадщину ОСОБА_3 за заповітом. 27.07.2018 Богодухівською державною нотаріальною конторою за заявою позивача була заведена спадкова справа ОСОБА_3 за №310/2018. До складу спадкового майна ОСОБА_3 входить земельна ділянка площею 4,2836 га, кадастровий номер: :01:004:0175, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Богодухівської міської ради Харківської області. Дана земельна ділянка була успадкована ОСОБА_3 від своєї дружини, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 був єдиним спадкоємцем ОСОБА_4 першої черги спадкування за законом, проживав разом з нею на момент її смерті, а тому вважається таким, що прийняв спадщину дружини. Право власності на вказану земельну ділянку ОСОБА_4 , посвідчене Державним актом на право постійного власності на земельну ділянку серії ХР №012646, виданим 11.01.2005 Богодухівської районною державною адміністрацією Харківської області, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №339. Спадкова справа на майно ОСОБА_4 не була заведена. 19.06.2019 за №995/01-16 Богодухівською державною нотаріальною конторою позивачу повідомлено про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку після смерті ОСОБА_3 , з тих підстав, що останній прийняв її у спадок від дружини ОСОБА_4 , але за життя не здійснив її переоформлення на себе та за даними Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ділянка не значиться за спадкодавцями. Нотаріус вказав, що у разі смерті власника нерухомого майна, на яке не була проведена реєстрація права власності, питання належності цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника повинні вирішуватися в судовому порядку, а тому дана вимога позивача підлягає вирішенню судом шляхом визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Позовні вимоги позивач пред`явив до Богодухівської міської ради Харківської області.

Ухвалою від 15.10.2021 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

В підготовчому провадженні виконано наступне.

Ухвалою від 08.11.2021 за клопотанням представника позивача суд витребував з Богодухівської держнотконтори копію спадкової справи спадкодавця позивача ОСОБА_3 за № 310/20181, матеріали якої були приєднані до справи.

Ухвалою від 01.12.2021 за клопотанням представника позивача суд замінив первісного відповідача - Богодухівську міську раду Харківської області на належного відповідача ОСОБА_2 , який є спадкоємцем ОСОБА_3 за законом.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву до суду не надав.

Ухвалою від 13.01.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Учасники справи та їх представники в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник позивача - адвокат Колєснік І.А. надав до суду заяву, в якій зазначив, що позивач позов підтримує, просив суд розглянути справу без участі в судовому засіданні сторони позивача та ухвалити у справі рішення про задоволення позову; понесені судові витрати позивача залишити за ним без стягнення їх з відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У ч.ч. 2, 4 ст. 247, ч. 4 ст. 268 ЦПК України унормовано, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється; суд підписує рішення без його проголошення.

З урахуванням цих обставин судом здійснено судовий розгляд справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності учасників справи в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 за місцем свого проживання в с. Москаленки Богодухівського району Харківської області.

27.07.2018 Богодухівською державною нотаріальною конторою за заявою позивача була заведена спадкова справа ОСОБА_3 за № 310/2018.

З матеріалів спадкової справи встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , за заповітом.

Згідно довідки виконавчого комітету Богодухівської міської ради № 2576 від 19.06.2019, яка долучена до спадкової справи, ОСОБА_3 на момент смерті був зареєстрований та проживав сам в с. Москаленки Богодухівського р-ну Харківської обл.

Заповіт ОСОБА_3 , який наявний в спадковій справі, посвідчений 26.06.2018 секретарем Забродівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, реєстр. № 35, згідно із яким останній заповів все своє майно позивачу.

Спадкова справа містить заяву відповідача ОСОБА_2 від 02.11.2018 до Богодухівської держнотконтори, в якій він заявив, що є рідним братом ОСОБА_3 , його спадкоємцем за законом другої черги спадкування, та приймає спадщину.

Встановлено, що до осіб, які згідно із ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у даній спадщині, відповідач ОСОБА_2 не належить.

Відомості про інших спадкоємців ОСОБА_3 спадкова справа не містить.

Доказів визнання недійсним заповіту ОСОБА_3 або його оспорювання відповідачем чи іншими заінтересованими особами матеріали справи не містять.

В силу положень ст. 1216 ЦК України спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч. 1 ст. 1233 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

У ч. 1 ст. 1236 ЦК України унормовано, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

До цієї черги спадкування за законом щодо майна спадкодавця ОСОБА_3 належить відповідач ОСОБА_2 ..

Як можна дійти висновку із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в постанові від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (п. 24), відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З огляду на факти, які встановлені із досліджених у справі матеріалів, суд вважає позивача єдиним набувачем спадкових прав на усе майно (майнові права) спадкодавця ОСОБА_3 . Водночас відповідач ОСОБА_2 усунутий від спадкування майна ОСОБА_3 за законом як спадкоємець другої черги спадкування в силу заповіту останнього на користь позивача.

Судом встановлено, що до складу спадкового майна ОСОБА_3 входить земельна ділянка площею 4,2836 га, кадастровий номер: :01:004:0175, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Богодухівської міської ради Харківської області.

Дана земельна ділянка була успадкована ОСОБА_3 від своєї дружини, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 був спадкоємцем ОСОБА_4 першої черги спадкування за законом, проживав разом з нею на момент її смерті, а тому вважається таким, що прийняв спадщину дружини.

Право власності на вказану земельну ділянку ОСОБА_4 посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХР № 012646, виданим 11.01.2005 Богодухівською районною державною адміністрацією Харківської області, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 339.

Земельна ділянка розташована на території Богодухівської міської ради Богодухівського району.

Спадкова справа на майно ОСОБА_4 не була заведена.

19.06.2019 за № 995/01-16 Богодухівською державною нотаріальною конторою позивачу повідомлено про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку після смерті ОСОБА_3 , з тих підстав, що останній прийняв її у спадок від дружини ОСОБА_4 , а тому дана вимога позивача підлягає вирішенню судом шляхом визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Наведене дозволяє суду зробити висновок про безспірність того факту, що ОСОБА_3 дійсно прийняв у спадщину після своєї дружини, ОСОБА_4 , спірну земельну ділянку за законом як єдиний спадкоємець першої черги спадкування, а отже вона належить до його спадщини і охоплюється його заповітом, складеним на користь позивача.

Зазначені обставини сторонами не оспорюються, в нотаріальному порядку вони визнані за матеріалами спадкової справи ОСОБА_3 .

Вирішуючи цей спір по суті суд враховує таке.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Положеннями ч. 1 ст. 5 ЦПК України установлено: здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

У ч. 1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

У правових позиціях Верховного Суду, висловлених в постановах від 15.07.2020, справа № 355/340/17-ц, від 23.01.2013, справа № 6-164цс12, зазначається, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України).

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» надано роз`яснення про те, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оформлення спадщини через визнання права власності судом допускається тільки за умови, якщо це право не можна захистити в нотаріальному порядку. Відповідну правову позицію Верховний Суд висловив у постанові від 22.09.2021 у справі № 227/3750/19.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Факт того, що особа за життя не оформив свого права на спадкове майно після смерті спадкодавця, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємців, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину (постанова Верховного Суду від 11.08.2021, справа № 350/1850/17.)

З урахуванням установлених у справі обставин та наведених норм спадкового права, суд погоджується із доводами позивача про те, що до складу спадщини ОСОБА_3 належить дана земельна ділянка, яку він успадкував від своєї дружини, ОСОБА_4 , а зважаючи на те, що за життя ним не було переоформлене право власності на ділянку на себе, суд визнає, що позивач має право на судовий захист своїх прав на це спадкове майно в заявлений спосіб, оскільки в нотаріальному порядку з указаних причин вони не були визнані з оформленням свідоцтва про право на спадщину на вказане вище майно.

Суд констатує, що позивач є набувачем права власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом спадкодавця ОСОБА_3 .

Таким чином, суд визнає вимоги позивача про визнання за ним права власності на дану земельну ділянку в судовому порядку законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

З урахуванням заяви представника позивача понесені позивачем судові витрати розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 12, 13, 76, 81, 82, 133, 136, 141, 244-245, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 4,2836 га, кадастровий номер: :01:004:0175, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Суддя