У Х В А Л А

"31" травня 2022 р.

м. Київ

справа № 755/4052/22

провадження № 2-о/755/163/22

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., перевіривши додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, по заяві ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території,

УСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Ухвалою суду від 24 травня 2022 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Так, відповідно до змісту ухвали суду від 24 травня 2022 року, в порушення норм процесуального законодавства України заявником не долучено до заяви лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ухвалення рішення суду на підставі лише фотознімків є неприпустимим, оскільки суд позбавлено можливості і права ідентифікації особи за фотознімками, задля встановлення відносно цієї особи юридичного факту.

Крім того, на виконання вимог ухвали суду від 24 травня 2022 року заявником мав бути сплачений судовий збір у розмірі 496,20 грн., що підтверджено правовим висновком, сформованим та викладеним в ухвалах Верховного Суду від 25 січня 2019 року у справі № 243/9106/18, від 04 жовтня 2019 року у справі № 242/4145/19, постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 350/2002/18, від 20 листопада 2019 року у справі № 243/12928/18.

Однак, на виконання ухвали суду від 24 травня 2022 року заявником надано до суду оновлену редакцію заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, до якої не долучено вищевитребовуваних медичних та/або інших офіційних документів про смерть заявленої особи ОСОБА_2 , а також не надано доказів сплати судового збору.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» та у рішенні від 30 травня 2013 року «Наталія Михайленко проти України» зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Однак, у встановлений судом строк заявник не виконав вимоги ст.ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, не усунув зазначені в ухвалі суду недоліки.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач у встановлений судом строк не виконає всі перелічені в статтях 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України вимоги, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території - вважати неподаною та повернути заявникові.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Заявник має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення заявнику даної ухвали суду.

Суддя: В.І. Галаган