Провадження № 2/127/5006/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2022 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В.В.,

при секретарі Горденко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вінниці, за загальними правилами позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності на частку спадкового майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності на частку у спадковому майні.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті на праві власності належало 39/100 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Частка ОСОБА_2 в будинковолодінні становить 61/100. Крім того, померла ОСОБА_3 на момент смерті володіла на праві спільної сумісної власності з відповідачем земельною ділянкою, площею 0,0566 га, кадастровий номер :03:047:0215, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованою в АДРЕСА_1 .

Позивач є єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_3 за заповітом.

08.04.2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Лукашенка В.Б. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яким було заведено спадкову справу №67478842 (номер у нотаріуса 53/2021), згідно до якої до спадкового майна увійшли: 39/100 частки в житловому будинку АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,0566 га., кадастровий номер :03:047:0215, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованою в АДРЕСА_1 . Однак 13.10.2021 року нотаріус Лукашенко В.Б. постановою №587/02-31 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку вказаної земельної ділянки, оскільки неможливо визначити склад спадкового майна, а саме на яку частку земельної ділянки необхідно видати свідоцтво про право на спадщину.

Позивач позбавлений можливості оформити своє право на успадковану частину земельної ділянки без визначення частки померлої у праві власності на земельну ділянку, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності на частку спадкового майна. Крім того, позивач просить стягнути із відповідача на його користь понесені ним судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 09.11.2021 року позовну заяву залишено без руху та позивачу визначено строк для усунення виявлених недоліків.

12.11.2021 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 16.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження, надано строк відповідачу на подання до суду відзиву на позовну заяву та призначено до підготовчого розгляду.

Відзив на позовну заяву відповідач до суду у визначений судом строк - не подала.

В підготовче засідання сторони не з`явилися, від позивача надійшла заява про проведення підготовчого засідання без його участі та призначення до судового розгляду.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу.

Ухвалою суду від 28.12.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, витрати що складаються із судового збору та правової допомоги просив залишити за ним.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечила проти їх задоволення.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування за судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини.

Так, судом встановлено, що згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №526334 від 22.12.2009 року та додатку до нього «Список співвласників земельної ділянки» - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули у спільну сумісну власність земельну ділянку, площею 0,0566 га, кадастровий номер :03:047:0215, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та кадастрового плану земельної ділянки від 17.08.2021 року, на вищевказаній земельній ділянці знаходиться будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності.

Частка ОСОБА_2 в будинковолодінні становить 61/100, а частка ОСОБА_3 в будинковолодінні становить 39/100, що підтверджується технічним паспортом на індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 від 23.07.2010 року, довідкою про погодження прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію №773 від 01.10.2010 року, що видана Виконавчим комітетом Вінницької міської ради та довідкою №3697 від 12.05.2021 року, що видана КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації». Крім того, даний факт підтверджується відповіддю КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» № 3697 від 12.05.2021 року на запит приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу В.Б. Лукашенка.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 02.04.2021 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на : 39/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 та на частку у спільній сумісній власності на земельну ділянку, площею 0,0566 га, кадастровий номер :03:047:0215, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яке вона заповіла ОСОБА_1 , що підтверджується заповітом від 16.08.2018 року.

Постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В.Б. №587/02-31 13.10.2021 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки, загальною площею 0,0566 га., кадастровий №:03:047:0215 по АДРЕСА_1 , оскільки неможливо визначити склад спадкового майна, а саме на яку частку земельної ділянки необхідно видати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ст.16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення частки спадкодавця та часток інших співвласників (сторін по справі) у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку з метою реалізації прав позивачів на спадкування за законом.

Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, визначені нормами спадкового права, а також нормами ЦК України щодо спільної власності.

Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Частинами 4, 5 ст. 89 Земельного кодексу України передбачено, що співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності з виділенням частки співвласника може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачене законом або не встановлено судом.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Також законом встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди (ч.4 ст.120 ЗК України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Будь - яких домовленостей між співвласниками житлової будівлі щодо іншого розміру часток у праві спільної сумісної власності судом не встановлено (суду з цього приводу не надано жодних доказів).

Таким чином, вищезазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість, про що також звернув увагу Верховний Суд у своїй постанові від 12.09.2018 року у справі №127/50/16-ц (провадження №61-5958зпв18).

При цьому суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

А тому, зважаючи на вищевикладене, враховуючи визнання відповідачем позову, у суду є всі достатні підстави вважати, що частка ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0566 га., кадастровий № :03:047:0215, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої в АДРЕСА_1 , на день її смерті становила 39/100 частки.

Тому позовна заява в цій частині підлягає до задоволення.

З приводу позовної вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на 39/100 частки земельної ділянки, площею 0,0566 га, кадастровий номер :03:047:0215, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , то суд зазначає наступне.

Як встановлено судом померлій ОСОБА_3 на момент смерті належало 39/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, який знаходиться в АДРЕСА_1 , та 39/100 часток у праві власності на земельну ділянку, площею 0,0566 га., кадастровий № :03:047:0215, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована в АДРЕСА_1 .

Право власності ОСОБА_3 на частку в праві власності на земельну ділянку входить до спадкової маси, на яку після її смерті відкрилась спадщина, та може спадкуватись на загальних підставах.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивач по справі, як зазначалося вище, є єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_3 за заповітом, який прийняв спадщину після її смерті та є спадкоємцем однієї черги (першої черги).

Судом встановлено, що до складу спадкової маси померлої входить, зокрема, 39/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, спадщину після її смерті позивач прийняв у встановленому законом порядку.

Згідно із ч.2 ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

При цьому Пленум Верховного суду України у п.10 постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» звернув увагу судів на те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно ст.131 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до статей 321, 328, 392 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або його незаконність не встановлена судом. Власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою.

Враховуючи наведені норми, визнання відповідачем позову та те, що позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , є спадкоємцем частки житлового будинку, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на 39/100 части земельної ділянки, площею 0,0566 га, кадастровий номер :03:047:0215, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої в АДРЕСА_1 , що є часткою 39/100 у праві власності на земельну ділянку, належних померлій на праві власності на момент смерті, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 .

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що і ця позовна вимога підлягає задоволенню.

Враховуючи позицію позивача, викладену у його писмовій заяві від 19.01.2022 року, судові витрати підлягають залишенню за ним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 321, 328, 355, 357, 368, 372, 392, 1216, 1218, 1222-1223,1225,1261,1267 ЦК України, ст.ст. 89,120,131 ЗК України, ст. ст.12-13, 206, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності на частку спадкового майна - задоволити.

Визначити, що частка ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0566 га, кадастровий номер :03:047:0215, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становить 39/100 (тридцять дев`ять сотих).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 39/100 частки земельної ділянки, площею 0,0566 га, кадастровий номер :03:047:0215, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 24.01.2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: