Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17.01.2022 Справа №607/21066/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Стус К.В., позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , 2014 року народження в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень щомісяця. Позов мотивовано тим, що відповідач не бере участі в матеріальному утриманні сина.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, з підстав, викладених в ньому. Пояснила, що вона працює кухарем, заробіток становить 6500 грн, орендує квартиру в місті Тернополі. Син навчається школі. Відповідач забезпечений, неофіційно надає послуги з ремонту машин, також підробляє на таксі. За час шлюбу вони виплатили квартиру в місті Тернополі, однак, на прохання чоловіка, оформили на його матір.

Відповідач повідомлявся про час та місце слухання справи, однак в судове засідання не явився, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи.

Розглянувши справу, суд дослідив такі докази та встановив такі обставини.

Сторони є батькам неповнолітнього ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим виконавчим комітетом Білоголівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області 08 травня 2014 року. Син проживає з матір`ю.

Суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи із такого.

Згідно статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу вимог статті 182 СК суд, при визначенні розміру аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Зважаючи на матеріальне становище позивачки, матеріальне становище платника аліментів, який має тимчасові заробітки, не має інших утриманців, те, що він працездатний, суд доходить переконання, що аліменти на утримання сина слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 2700 гривень щомісяця, що, відповідає мінімальному рекомендованому розміру встановленому статтею 182 Сімейного кодексу України - прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також є дещо меншим ј середньої заробітної плати по Тернопільській області, за листопад 2021 року - 12224 грн .

Менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання доньки та забезпечення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Позивачка не довела, що відповідач має можливість платити аліменти в більшому розмірі.

Тому позов підлягає до часткового задоволення.

На підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 352, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 2700 гривень щомісяця, починаючи стягувати з 17 листопада 2021 року та

до досягнення сином повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 20 січня 2022 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк