04.04.2022 Єдиний унікальний номер 205/710/22
Єдиний унікальний номер 205/710/22
Провадження № 2о/205/51/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

присяжних Северіної Т.В. і Прокопишиної Т.М.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Новокодацький районний відділ Державної міграційної служби у місті Дніпрі про визнання особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 січня 2022 року звернулася до суду із заявою про визнання особи безвісно відсутньою.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2022 року заяву було залишено без руху і запропоновано заявникові усунути недоліки з дотриманням вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких заявником 08 лютого 2022 року було подано квитанцію про оплату судового збору.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року заяву було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження в порядку окремого провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року заяву ОСОБА_1 про виклик свідків було задоволено.

Заявник у своїй заяві посилалася на те, що 18 червня 2011 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 , від якого вони мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 29 травня 2020 року її чоловік, ОСОБА_2 , разом зі своїм приятелем ОСОБА_4 поїхав на дачу, яка знаходиться у СТ «Будівельник-1», ввечері вони мали повернутися, оскільки його мати була хворою і потребувала допомоги. З дачі він не повернувся. Родичами було з`ясовано, що 29 травня 2020 року на дачі, окрім ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , було ще двоє осіб: ОСОБА_5 та чоловік на ім`я ОСОБА_6 . 14 липня 2020 року вона звернулася до ВП № 3 ДРУП із заявою про зникнення її чоловіка, за результатами розгляду якої до ЄРДР було внесено відомості за № 0001019 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України. Станом на теперішній час жодних результатів у досудовому розслідуванні не досягнуто, чоловіка не знайдено. Про місце перебування ОСОБА_2 відомостей немає тривалий час. Вона самостійно виховує їх спільну малолітню дочку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте отримати будь-яку допомогу не має можливості, оскільки для призначення соціальної допомоги потрібна юридична визначеність. Останнім відомим місцем перебування ОСОБА_2 є кв. АДРЕСА_1 . Заявник у своїй заяві просила суд визнати ОСОБА_2 безвісно відсутнім. У своїй заяві до суду справу просила розглянути за її відсутності, ухваливши рішення, яким вимоги заяви задовольнити.

Представник заінтересованої особи Новокодацького районного відділу Державної міграційної служби у місті Дніпрі у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи заінтересована особа повідомлялася належним чином, у своїй заяві до суду просила справу розглядати за відсутності представника.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені та добуті докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 18 червня 2011 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 зареєстрували шлюб (а.с. 4), від якого мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Відповідно до довідки № 9278 від 20 серпня 2021 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7).

13 липня 2020 року мати ОСОБА_2 , ОСОБА_7 (а.с. 3), звернулася до ВП № 3 Дніпровського РУП ГУНП у Дніпропетровській області із заявою про розшук її сина, який 29 травня 2020 року пішов з дому і не повернувся. 14 липня 2020 року за даним фактом відомості було внесено до ЄРДР за № 0001019 (а.с. 6).

Частиною 1 статті 305 ЦПК України передбачено, що заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Відповідно до частини 1 статті 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Згідно з частиною 3 статті 43 ЦК України, порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 225/1297/17 від 07 травня 2018 року зроблено висновок, що «безвісна відсутність це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування)». При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 29 серпня 2019 року у справі № 225/2576/17.

Згідно зі статтею 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.

З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦК України, на підставі рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою нотаріус за останнім місцем її проживання описує належне їй майно та встановлює над ним опіку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43 ЦК України, ст. ст. 4, 223, 247, 265, 293, 305, 306, 309 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , безвісно відсутнім.

Роз`яснити, що у разі появи фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою може бути подано заяву до суду за місцеперебуванням особи або до суду, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, про скасування рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою в порядку, передбаченому статтею 309 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя:

Присяжні: