Справа № 331/6913/21
Провадження № 2/331/719/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» травня 2022 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Антоненко М.В.

при секретарі Федоровій К.Д.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 06 листопада 2001 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 06.11.2001 серія НОМЕР_1 .

Вони мають спільного сина - позивача ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.09.2002 серія НОМЕР_2 .

Позивач навчається на 2 курсі (контракт) денної форми навчання Запорізькому державному медичному університеті, що підтверджується довідкою від 01.12.2021 № 171 , та договорами про навчання.

Відповідач дає грошові кошти позивачу на його утримання на свій власний розсуд, однак сума в місяць приблизно 10% від його заробітної плати. Сума коштів, яку надає відповідач не задовольняє потреби позивача. Наразі, позивача підтримує в матеріальному та моральному аспекті здебільшого мати - ОСОБА_4 , з якою проживає позивач та яка сплачує за контрактну форму навчання в ЗДМУ самостійно, без допомоги батька.

Шлюб між батьками було розірвано 27.03.2007, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 27.03.2007 серія НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 є працездатним та працює в Управлінні державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області.

Позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на контракті, а відповідач працює офіційну, та отримує значну заробітну плату та має змогу та обов`язок, відповідно до приписів чинного законодавства, утримувати свою повнолітню дитину.

Саме тому, син відповідача - ОСОБА_1 , який досягнув 18 років та продовжує навчання звертається до суду з позовом про стягнення аліментів зі свого батька - ОСОБА_2 .

Посилаючись на вищенаведені обставини, ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти, на утримання повнолітнього сина у зв`язку з її навчанням у розмірі - ј (однієї четвертої) частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання або досягнення двадцяти трьох років.

В судовому засіданні представник позивача в режимі відеоконференцзв`язку позов підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково, надав суду письмовий відзив в якому зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на повнолітнього сина у зв`язку з продовженням навчання, у розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Вважає, що розмір аліментів 1/4 частина від усіх видів заробітку (доходу) - є явно завищеним та недоведеним. Так, після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 (матір`ю позивача), 04.07.2008 року він уклав другий шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 . Від цього шлюбу він має двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 ), та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 ), на утримання яких він добровільно надає матеріальну допомогу. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2018 року по справі №331/346/2018 року, розірвано шлюб між ним та ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 в нього народилась наймолодша донька - ОСОБА_8 . Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 . ОСОБА_8 почала хворіти після вакцинації в 2 роки (2017 p.), визнана дитиною - інвалідом, захворювання: «Органічний психічний розлад. Підгрупа A. F09», що підтверджується медичним висновком №366 про дитину -інваліда віком до 18 років від 12.02.2020 p., медичним висновком №228 про дитину - інваліда віком до 18 років від 09.02.2022 р. (дата перегляду 09.01.2024р.), рекомендаціями реабілітаційних заходів до індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Донька ОСОБА_8 за станом здоров`я проходить постійні обстеження та лікування, що потребує значних додаткових витрат.

Наразі, мати дитини-інваліда ОСОБА_9 не працює, оскільки здійснює догляд за донькою, яка за станом здоров`я потребує особливого догляду, лікування та організуючої особливої допомоги, отримує державну соціальну допомогу, яку призначено з 27.02.2020 р. до 11.02.2022 р. у сумі 1638,00 грн., що підтверджується Посвідченням серії НОМЕР_8 , виданого 02.06.2020 року Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району, номер особової справи 605857.

Донька дитина-інвалід ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та її мати ОСОБА_9 , з якою він не перебуває в офіційному шлюбі (ст. ст. 84, 88, ч. 2 ст.91 СК України), знаходяться на його утриманні.

Він працює на посаді заступника начальника відділу охорони і режиму управління забезпечення охорони та режиму Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, його середня заробітна плата на місяць складає 24 105,30 грн. грн. (289 263,61 грн. (з/п за 2021 рік) : 12 місяців = 24 105, 30 грн). Інших доходів не має.

1/10 частина від 24 105, 30 грн. (середньомісячна заробітна плата) складає 2 410, 53 грн.

Позивач ОСОБА_1 разом з матір`ю ОСОБА_4 самостійно обирали вищий учбовий заклад, форму навчання, спеціальність, вартість освітньої послуги, без погодження з батьком (відповідачем по справі).

Крім цього, він не забезпечений житлом та не має на праві власності ні житла (нерухомого майна), ні автомобіля. Зареєстрований в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , без виділення житлової площі для проживання.

Суд заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані письмові докази, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 06.11.2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідачем по справі, було укладено щлюб про що 06.11.2001 зроблено запис відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м.Запоріжжя №658, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 06.11.2001 серія НОМЕР_1 (а.с.7).

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_1 , про що відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м.Запоріжжя зроблено актовий запис №835 від 10.09.2002 р., що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.09.2002 серія НОМЕР_2 (а.с.6).

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано 27.03.2007, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 27.03.2007 серія НОМЕР_3 (а.с.8).

ОСОБА_1 навчається на 2 курсі (контракт) денної форми навчання Запорізькому державному медичному університеті, що підтверджується довідкою від 01.12.2021 № 171 , та договорами про навчання (а.с.9-13).

В судовому засіданні вивчено та оголошено копії письмових доказів, наданих відповідачем ОСОБА_2 , а саме: свідоцтво про народження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.33); свідоцтво про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.34); рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2018 р. про розірвання шлюбу (а.с.35-36); свідоцтво про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.37); медичний висновок №366 про дитину -інваліда віком до 18 років від 12.02.2020 р. (а.с.41,42); медичний висновок №228 про дитину -інваліда віком до 18 років від 09.02.2022 р. (а.с.43-44); посвідчення серії НОМЕР_8 від 02.06.2020 р. (а.с.45); відомості з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_12 за період з 01.01.2021 р. 31.12.2021 р. (а.с.46).

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності у сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу.

При цьому суд враховує, що, особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, оскільки було б нерозумним ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини.

У контексті обставин цієї справи, суд враховує можливість утримання й матір`ю повнолітнього сина.

Таким чином, з огляду на спільний обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини на період продовження навчання, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, який би був справедливим і не накладав би непропорційний фінансовий тягар на нього, у силу чого має можливість забезпечувати своє життя також самостійно.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Також, суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

Аналіз ст.ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Суд дійшов висновку про можливість стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, судом не встановлено.

Домовленості між батьками щодо способу утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та порядку сплати аліментів у позасудовому порядку не досягнуто.

Враховуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, визначивши стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, оскільки відповідач є працездатною особою, який отримує стабільний дохід та може надавати таку матеріальну допомоги своїй повнолітній доньці, що є його обов`язком як батька.

Визначаючи такий розмір аліментів, суд враховує те, що на утриманні відповідача ОСОБА_2 , також, перебуває донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка згідно наданих медичних документів є інвалідом.

Однак, враховуючи, що відповідач є працездатною особою та отримує достатній дохід, суд вважає, що вказаний факт не впливає на можливість здійснювати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання у вигляді сплати 1/8 частини від його доходів.

Водночас, позивачем доведено, що він після набуття повноліття продовжує навчатися, та загальна вартість платної освітньої послуги за всеь строк навчання становить 138.300 грн., відповідно до Договору про надання платної освітньої послуги, плата за які вноситься ОСОБА_4 (а.с.10-13). Позивач навчається на денній формі навчання, що позбавляє його можливості працювати та отримувати самостійний дохід, а навчання потребує додаткових витрат.

Суд заззначає, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім того, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 908,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_9 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_10 , аліменти на його утримання у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з 13.12.2021 року та до закінчення ОСОБА_1 навчання в Запорізькому державному медичному університеті чи до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку, у зв`язку з тим, яка з вказаних обставин настане першою.

Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_9 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_10 , витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 (три тсячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_9 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.В. Антоненко