Справа № 523/5170/22
Провадження №2/523/3434/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2022 р. суддя Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак І. В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про виселення,-

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2022 року на адресу Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про виселення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 травня 2022 року визначено головуючим-суддю Сувертак І. В.

Розглянувши вказані матеріали справи, суддя Сувертак І.В. заявила про самовідвід з тих підстав, що раніше головуючим постановлено рішення від 14.04.2021р. у цивільній справі №523/5699/20, яким повністю задоволено позов Одеської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ «Берег ЛТД», третя особа: Юридичний департамент Одеської міської ради про скасування записів про право власності, скасування рішень державного реєстратора, визнання недійсним акту приймання-передачі, визнання недійсним протоколу та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого об`єкта по АДРЕСА_4 .

При розгляді справи №523/5699/20 головуючий-суддя Сувертак І.В. повідомила голову Вищої ради Правосуддя та Генерального прокурора України про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя, з боку відповідача ТОВ «Берег ЛТД» , в особі директора Савченкова О., яким надано до суду довіреність від 01.12.2020р., в якій вказана неповнолітня донька судді як уповноважена особа відповідача ТОВ «Берег ЛТД». Але, на даний час, з 28 грудня 2020р. керівником, засновником і бенефіціарним власником ТОВ «Берег ЛТД» є відповідач по даній справі ОСОБА_1 , якій і є зацікавленою особою у результатах розгляду справ як 523/5699/20, так і у даній справі.

З цього приводу, 02 квітня 2021 року проголошено окрему ухвалу (справа 523/5699/20) та направлено прокурору Суворовської окружної прокуратури міста Одеси, щодо втручання в діяльність судді з метою перешкоджання виконання службових обов`язків, для прийняття відповідних заходів реагування з метою запобігання подібних порушень у подальшому.

13 квітня 2021р. Суворовська окружна прокуратура м.Одеси направила в порядку ст. 214 КПК України, начальнику відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області Волкову С.М., окрему ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 02.04.2021р. по справі №523/5699/20 та ухвалу від 06.04.2021р. про виправлення описки, щодо втручання в діяльність судді з метою перешкоджання виконання службових обов,язків.

19 квітня 2021 року (вих.№09/1/1-2689-21) Офіс Генерального прокурора надіслав до Одеської обласної прокуратури, для розгляду відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, повідомлення судді Суворовського районного суду м.Одеси Сувертак І.В. щодо можливого втручання у діяльність судді при здійсненні правосуддя.

07 червня 2021р. до суду надійшло рішення Вищої ради правосуддя від 27 травня 2021р. за №1167/0/15-21, в якому ВРП вирішила: «звернутися до Офісу Генерального прокурора щодо надання інформації про розкриття та розслідування злочину у кримінальному провадженні №0000253 від 14 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 376 Кримінального кодексу України, за фактами, викладеними у повідомленні судді Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак Інни Володимирівни.»

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що існують визначені законом інші обставини, які можуть викликати у учасників справи недовіру до суду, сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, у зв`язку з чим є підстава для самовідводу судді. Тому, маючи за мету забезпечення високого рівня довіри громадян до суду та усунення в подальшому обставин, які б могли вплинути на об`єктивний розгляд справи, суд вважає необхідним заявити самовідвід.

Згідно ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу (ч. 9 ст. 40 ЦПК України).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» (ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Загальна декларація з прав людини (ст. 10) та Міжнародний пакт про громадянські і політичні права (ч.1 ст. 14) гарантує право кожної особи на розгляд її справи компетентним незалежним та неупередженим судом у встановленому законом порядку. Незалежне суддівство є відповідальним за належну реалізацію цього права. Незалежність суддів передбачає, що судді повинні приймати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-якого втручання, прямого або непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких причин.

Головна мета самовідводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Також у своєму рішенні «Газета Україна - центр» проти України» Європейський суд з прав людини наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (пункти 28-32).

Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Таким чином, з метою уникнення у сторін будь-яких сумнівів в неупередженості або об`єктивності судді при розгляді зазначеної справи, запобігання звинувачень у заінтересованості результатів розгляду справи, запобігання конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів можливу неупередженість судді, суд приходить до висновку про задоволення заяви про самовідвід.

Керуючись ст. ст. 36-40 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити самовідвід заявлений суддею Сувертак І. В. у справі №523/5170/22 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про виселення.

Передати справу №523/5170/22 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про виселення, для подальшого розподілу у порядку встановленому ч.3 ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України, для повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя