ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/562/22 Справа № 199/7840/20 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Паромової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Югтепломонтаж" про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Югтепломонтаж" про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що з 2014 року він періодично за усним трудовим договором працював на посаді монтажника або бригадира монтажника на ТОВ "ЮГТЕПЛОМОНТАЖ". Починаючи з січня 2018 року заробітну плату йому перестали виплачувати. Внаслідок цього станом на 30 квітня 2018 року за ТОВ "ЮГТЕПЛОМОНТАЖ" утворилася заборгованість в сумі 39000 грн., яку виплатити відповідач йому відмовилися, у зв`язку з відсутністю грошових коштів.На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд стягнути з ТОВ "ЮГТЕПЛОМОНТАЖ"на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у сумі 39000 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2021 року відмовлено у позовних вимогах ОСОБА_1 до ТОВ "ЮГТЕПЛОМОНТАЖ" про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. Судові витрати у вигляді судового збору віднесено за рахунок держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 02 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "ЮГТЕПЛОМОНТАЖ" просили апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду від 02 квітня 2021 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Основні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання та структуру заробітної плати визначає Закон України "Про оплату праці", а також розроблена відповідно до нього Інструкція зі статистики заробітної плати, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці", ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно ст. 22 вказаного Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Відповідно до ч.2 ст.2 КЗпП, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації, - шести місяців (ст.ст.26,27 КЗпП України).

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

Укладання трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладанням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота проводилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органом.

Відповідно до ст.29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний: роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови/праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку; визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами та проінструктувати працівника з техніки безпеки виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Згідно зі ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку. Наказ (розпорядження) про прийом на роботу не видається.

Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Така правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі №350/403/16-ц, та від 08 травня 2018 року у справі № 127/21595/16-ц.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що з 2014 року він періодично, за усним трудовим договором, працював на посаді монтажника або бригадира монтажника на ТОВ "ЮГТЕПЛОМОНТАЖ". Починаючи з січня 2018 року відповідач припинив виплачувати йому заробітну плату. Зазначає, що станом на 30 квітня 2018 року утворилася заборгованість по заробітній платі за період з січня по квітень місяць 2018 року в сумі 39000 грн., яку виплатити відповідач відмовляється.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається трудовий договір між ОСОБА_1 та ТОВ "ЮГТЕПЛОМОНТАЖ" не укладався.

Позивачем були надані суду ксерокопії нарядів-допусків на виконання робіт від 01 грудня 2017 року, від 02 січня 2018 року, від 01 лютого 2018 року, від 01 березня 2018 року, від 11 квітня 2018 року від 10 квітня 2018 року, виконані у простій письмовій формі, на яких відсутні відповідні печатки ТОВ "ЮГТЕПЛОМОНТАЖ", вказані копії не завірені належним чином (а.с.5-10).

Оригінали вказаних нарядів-допусків на виконання робіт від 01 грудня 2017 року, від 02 січня 2018 року, від 01 лютого 2018 року, від 01 березня 2018 року, від 11 квітня 2018 року від 10 квітня 2018 року позивачем суду не надані.

Позивачем були надані суду ксерокопії таблиці-списків осіб, виконані у простій письмовій формі, із зазначенням графи заробітна плата, за грудень 2017 року, січень 2018 року, лютий 2018 року, березень 2018 року, квітень 2018 року, які підписані ОСОБА_2 . Вказані копії таблиці-списків не завірені належним чином, печатка ТОВ "ЮГТЕПЛОМОНТАЖ" відсутня (а.с.11, 13, 15, 16, 17).

Оригінали вказаних таблиць-списків осіб позивачем суду не надані.

Представник відповідача у судовому засіданні в апеляційному суді заперечував проти позовних вимог позивача та проти апеляційної скарги позивача, посилаючись на те, що підприємство у період часу з січня по квітень 2018 року взагалі не працювало, позивач ніколи не працював у ТОВ "ЮГТЕПЛОМОНТАЖ" за будь-яким договором та не виконував ніяких робіт на замовлення ТОВ "ЮГТЕПЛОМОНТАЖ" за усним договором.

Відповідачем ТОВ "ЮГТЕПЛОМОНТАЖ" було надано суду довідку про те, що підприємство за період часу з січня по квітень 2018 року не здійснювало розрахунків із застрахованими особами, не вело фінансово-господарську діяльність, заробітну плату не нараховувало і не виплачувало нікому із своїх співробітників, та не мало найманих працівників (а.с.92, 107).

На підтвердження зазначеного було надано суду копію податкової декларації ТОВ "ЮГТЕПЛОМОНТАЖ" за вказаний період часу (а.с.94-105, 108-110).

З наданого відповідачем ТОВ "ЮГТЕПЛОМОНТАЖ" штатного розпису вбачається, на підприємстві у період часу з 01 січня 2018 року по 01 квітня 2018 року передбачено одну штатну одиницю - посаду директора (а.с.130-133).

Із наданих позивачем суду ксерокопій нарядів-допусків на виконання робіт з підвищеною безпекою від 01 грудня 2017 року, 02 січня 2018 року, 01 лютого 2018 року, 01 березня 2018 року, 10 квітня 2018 року, 11 квітня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 виконував роботи - монтаж трубопроводів та обладнання в котельні ТОВ "ПОТОКИ" (а.с.5-10).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2022 року було витребувано у ТОВ "ПОТОКИ" докази: Чи оформлялися між ТОВ "ПОТОКИ" та ТОВ "Югтепломонтаж" наради-допуску на виконання робіт підвищеної небезпеки по монтажу трубопроводів та обладнання котельні ТОВ "ПОТОКИ" за період часу з 01 січня 2018 року по 30 квітня 2018 року включно (а.с.124, 125).

Вказана ухвала Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2022 року про витребування доказів була отримана ТОВ "ПОТОКИ", але не виконана (а.с.129).

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт перебування його у трудових відносинах з ТОВ "ЮГТЕПЛОМОНТАЖ", виконання позивачем робіт на замовлення відповідача, не доведено порушення відповідачем законних прав позивача, а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у зв"язку з недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги щодо доведеності позовних вимог позивача належними доказами у справі не підтверджуються.

Доводи апеляційної скарги стосовно неправильного застосування судом норм матеріального права, незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції..

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова