"21" січня 2022 р.
Справа № 642/2596/18
2/642/375/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 р. Ленінський районний суд м. Харкова в складі

головуючого судді Проценко Л.Г.,

за участю секретарів Канаєвої К.М.,Балега Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Четверта Харківська державна нотаріальна контора,про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та про усунення від права спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 31.05.2018р. звернувся до суду із даним позовом, в якому просив з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу з 2004р. та усунути ОСОБА_4 від права на спадкування за законом спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , з якою позивач фактично проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Після відкриття спадщини він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Зі спадкодавцем постійно проживав з 1991 року, за її життя вони разом працювали і мали спільний бюджет, несли спільні витрати на придбання продуктів харчування, предметів побуту, а також витрати, пов`язані зі сплатою комунальних послуг. Коли ОСОБА_5 захворіла, позивач за допомогою сусідів за власні кошти та за кошти, які він брав у борг, зробив капітальний ремонт в квартирі АДРЕСА_1 , де проживав разом зі спадкодавцем. Позивач вказує, що спадкодавець тяжко хворіла, наприкінці 2016 року стан її здоров`я погіршився, в лікарні вона знаходилась два тижні і була виписана у стані середньої тяжкості. Відповідач, знаючи про стан сестри і що вона потребує сторонньої допомоги, маючи можливість допомогти їй, ухилявся від такої допомоги, не утримував і не піклувався про неї. Вважає, що відповідач на підставі вказаних обставин повинен бути усунутий від права на спадкування за законом.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 01.06.2018р. позовна заява залишена без руху, а після виправлення недоліків, ухвалою від 27.09.2018р. - відкрито провадження у справі.

Ухвалами Ленінського районного суду м. Харкова від 31.10.2018р. в якості третьої особи залучена Четверта Харківська державна нотаріальна контора, з якої також витребувано відомості, щодо заведення спадкової справи та звернення спадкодавців після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду м. Харкова від 07.05.2019р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач і його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Позивач показав, що проживав з ОСОБА_5 однією сім`єю з 1991р. і по день смерті останньої. ОСОБА_5 була розведена у 1986р., а він жодного разу не був одружений. Він разом з ОСОБА_5 був зареєстрований по АДРЕСА_2 , та спільно сплачували комунальні послуги. Оскільки ОСОБА_5 хворіла на гіпертонію, ішемічну хворобу серця, перенесла 2 інсульти, не могла ходити та обслуговувати себе, він здійснював догляд за нею. ОСОБА_5 з січня по лютий 2017р. знаходилась у лікарні №25 і він забирав її у поліпшеному стані, але в стані середньої тяжкості. Данні медкарти за 2008р. також підтверджують безпорадний стан ОСОБА_5 . Брат ОСОБА_5 відповідач по справі, знав про стан її здоров`я, але не виявляв до сестри інтересу, не приїжджав, та жодним чином не допомагав, на похованні, яке було проведено за його кошт, відповідач не був і в цьому участь не приймав. Раніше коли померли батьки ОСОБА_5 у 2011р. відповідач на похорони батька надав 1700 грн., а на похорони матері -1000 грн. Відповідач на 5 років старше ОСОБА_5 , є пенсіонером і розмір пенсії ОСОБА_4 йому відомий. Про те, що відповідач є інвалідом він дізнався у суді. До відповідача за допомогою не зверталися, оскільки ОСОБА_5 не бажала спілкуватися. Про те, що відповідач не бажав чи відмовив у допомозі даних не має. Встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно для прийняття спадщини після ОСОБА_5 , оскільки до спадкового майна входить зазначена однокімнатна квартира.

Представник позивача показала, що позивач з ОСОБА_5 мешкали однією сім`єю без шлюбу. Відповідач не цікавився станом здоров`я своєї сестри, міг самостійно дізнатися про такий стан та надавати допомогу, але цього не робив.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутність. При цьому у своєму відзиві проти задоволення позову заперечував, при цьому зазначив, що суд при вирішенні справи про усунення від права на спадкування повинен встановити факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. На доведення безпорадного стану ОСОБА_5 позивач надав суду дві виписки з історії хвороби, перша виписка №4843 видана МКЛБ №25 про перебування ОСОБА_5 в період з 03.09.2008р. по 17.09.2008р., тобто 10 років тому з діагнозом ішемічна хвороба серця. Друга виписка №608 цього ж закладу про перебування ОСОБА_5 з аналогічнимдіагнозом в період з 17.01.2017р. по 02.02.2017р., тобто майже за 11 місяців до своєї смерті. При цьому ці докази спростовують твердження позивача, оскільки в останній виписці стан ОСОБА_5 лікарем охарактеризований як середньої тяжкості, що аж ніяк не корелюється з визначенням поняття «безпорадний стан». Доказів перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані та потреби у сторонньому догляді позов та додатки до нього не містять.Ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, який потребує допомоги полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Таких доказів позивачем не надано також не надано доказів про прохання спадкодавця про надання такої допомоги. Крім того, позивач потрібен довести, що відповідач мав фізичну та матеріальну можливість надавати таку допомогу. Проте він є пенсіонером-непрацездатною людиною, інвалідом другої групи за онкологічним захворюванням, що потребує значних матеріальних затрат. Оскільки позивач звернувся до суду з вимогою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю з метою усунення відповідача від права на спадкування, суд у випадку відсутності підстав для задоволення останньої вимоги, не вправі задовольняти і першу вимогу за відсутності іншої мети. Він прийняв спадщину і навіть у випадку смерті особи-спадкоємця 2-ї черги (яким є відповідач), який прийняв спадщину впродовж 6 місяців (ч.1 ст.1270 ЦК України) і пізніше не відмовився від її прийняття (ч.1 ст.1273 ЦК України), але не встиг отримати відповідне свідоцтво, право на спадкування переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія) (ч.1 ст.1276 ЦК України), коло яких визначено ст.ст.1261-1264 ЦК України і до яких позивач не відноситься.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та показав, що відповідач переніс інфаркт, є пенсіонером та інвалідом 2-ї гр. і страждає на онкологічне захворювання. Позивачу необхідно довести існування сукупності декілька обставин - існування безпорадного стану спадкодавця і його потребу у допомозі саме відповідача, наявності можливості у останнього надавати таку допомогу і його свідоме ухилення від її надання. Жодна з цих обставин позивачем не доведена. Довідки надані позивачем не підтверджують безпорадного стану спадкодавця. Відсторонення від спадщини це виключний захід покарання особи у зв`язку з її винною поведінкою, якої зі сторони відповідача не вбачається. Позивач просить встановити факт сумісного проживання без оформлення шлюбу для встановлення права на спадкування. Тому при відсутності підстав для відсторонення відповідача від спадщини необхідно відмовляти і в встановленні юридичного факту. Відповідачу було відомо, що позивач проживає разом з ОСОБА_5 , щодо реєстрації позивача разом зі спадкодавцем невідомо. Відповідача ніхто не повідомляв про стан здоров`я сестри та що остання перебувала у лікарні.

Представник 3-ї особи 4-ї ХДНК у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутність, при цьому покладався на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_6 , показала, що вона проживає у сусідньому під`їзді і знає позивача з 1991р. та знаходиться з ним у дружніх відносинах, також вона знаходилась у дружніх відносинах і з ОСОБА_5 , яку вважала сестрою і вона з ними практично проживала однією сім`єю. З зазначеного часу позивач, який не був у шлюбі та ОСОБА_5 , яка була розведена у 2002р. проживали в цивільному шлюбі в кв. АДРЕСА_1 , оскільки у квартирі АДРЕСА_3 робився ремонт. Ремонт квартири, яка знаходилась з занедбаному стані та з поганою сантехнікою проводився за кошти ОСОБА_1 , а вона своїми силами допомагала ремонтувати квартиру.Квартири кв. АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 були подаровані ОСОБА_5 її батьками. У 2010р. ОСОБА_1 зареєструвався у кв. АДРЕСА_5 і на даний час там проживає один. ОСОБА_1 , 1970 р.н.та ОСОБА_5 , 1956 р.н. проживали разом, вели спільне господарство, позивачлюбив, поважав та гарно відносився до ОСОБА_5 , сім`я жила в достатку. Чому ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не укладали шлюб не знає, але ОСОБА_5 їй повідомляла про такі наміри перед смертю. Під час життя ОСОБА_5 страждала на серцеві захворювання, хворобу ніг, захворювання печінки та задишку. Перед смертю ОСОБА_5 знаходилася на лікуванні в терапевтичному відділенні, а після виписки вона допомагала їй підійматися, ходити до туалету, готувала, прала, вбирала та доглядала за нею, оскільки ОСОБА_1 працював на трьох роботах, кожен день виходив о 05 год. 30 хв. на роботу та повертався після 21 години. На лікування та медпрепарати ОСОБА_5 за два дні витрачалось приблизно 1,5 чи 2 тис грн. Двокімнатну квартиру кв. АДРЕСА_4 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 продали у 2016р., купили автомобіль, який в подальшому був проданий ОСОБА_1 . Також ОСОБА_1 продав кіоск, який належав йому. ОСОБА_5 померла в листопаді 2017р., всі витрати на її поховання поніс ОСОБА_1 . Брата померлої ОСОБА_4 відповідача по справі вона бачила 8 разів, в т.ч. на похованніОСОБА_5 і який будь якої допомоги на надав. ОСОБА_5 брат не відвідував ні в лікарні ні на дому. ОСОБА_4 є пенсіонером, про те, що він є інвалідом 2-ї групи по онкологічному захворюванню не знає, але знає що той хворів.

Суд, вислухавши позивача його представника, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч.1,3 ст.13, ч.1 ст.49 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Сторонни користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до ст. 76, ч.1,2,3 ст.77,79,80 ЦПК України:

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За ч.1,5,6 ст.81, ст.89 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 61 років, про що 13 листопада 2017 року складено відповідний актовий запис № 16238. (а.с.6,74)

Згідно даних наданих Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10.02.2018р. та інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на них свідоцтва про право на спадщину) від 13.11.2018р. після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . 4 ХДНК заведено спадкову справу №100/2018р., номер у спадковому реєстрі 61991101. (а.с.71,76, 84)

Відповідно до відомостей, що містяться у спадковій справі, з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса 10.02.2018р. звернувся ОСОБА_4 , який є рідним братом спадкодавця ОСОБА_5 , та 06.04.2018р. - ОСОБА_1 , позивач по справі. (а.с.72,73)

За інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 10.02.2018р. та інформаційних довідок зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) від 27.02.2018р. та від 13.11.2018р. після смерті ОСОБА_5 , інформація про заповіти та видачу свідоцтва про право на спадщину відсутня. (а.с.75,79,85)

Додатково, 14.05.2018р. ОСОБА_1 звернувся до 4-ї ХДНК з заявою в якій просив не видавати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_4 .

Листами від 13.02.2018р. та 16.05.2018р. на адресу ОСОБА_4 направлені роз`яснення, щодо переліку документів які необхідні для отримання свідоцтва про право на спадщину, зокрема, документів, які підтверджують родинний зв`язок, а також доведено до відома заявника порядок черговості спадкування.

Позивачем надані копії квитанцій за 2003- 2006 роки про сплату комунальних послуг ОСОБА_5 , та за 31.08.2007р. ОСОБА_1 в розмірі 0 грн. 98 коп. за послуги ОВІР у в яких вказана адреса: АДРЕСА_2 . (а.с.15-20)

Відповідно довідки ЖК «Атлас» від 27.11.2017 р. та інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м.Харкова від 16.04.2018р. станом на 12.11.2018р. за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка виписана 13.11.2017р. у зв`язку зі смертю. (а.с. 21,80)

Згідно копій виписок з історії хвороби ОСОБА_5 № 4843 за 2008 р. та №608 за 2017р., остання знаходилася на стаціонарному лікуванні у комунальному закладі охорони здоров`я «Харківська клінічна багатопрофільна лікарня №25» в період часу з 09.09.2008 р. по 17.09.2008 р. та з 17.01.2017 р. по 02.02.2017 р. відповідно з діагнозом:ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст., СН-1, дисциркуляторна енцефолопатія, лікворно - венозний дискульцеляторний і вестибуло - атаксичний синдром. (а.с.13,14)

На підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивачем надані копії: довідок №887,889 від 15.05.1995р. про обстеження ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , які проживають за адресою: АДРЕСА_2 легенів та серця, товарного чеку від 08.08.2008р., заявки на доставку товару, видаткової накладної від 21.10.2011 р. щодо будівельних матеріалів, а також квитанції до прибуткового касового ордеру від 13.11.2017р. та накладної №110 від 14.11.2017р. щодо поховання ОСОБА_5 (а.с.8,9,11,12,27,28)

Згідно наданих суду копій пенсійного посвідчення, медичних документів, довідки до акту огляду МСЕК, а також довідки пенсійного фонду України головного управління Харківської області від 14.03.2019р. відповідач ОСОБА_4 є пенсіонером і інвалідом II групи безстроково у зв`язку з травмою отриманою в період проходження військової служби, страждає на онкологічним захворюванням, знаходиться на «Д» обліку у онколога та психіатра, отримував пенсію з січня 2016р. по листопад 2016р. у розмірі 1641 грн. 45 коп., з грудня 2016р. по квітень 2017р. 1702 грн.16 коп., з травня 2017р. по вересень 2017р. - 1790 грн. 88 коп., з жовтня 2017р. по березень 2018р. 1981 грн. 98 коп., у квітні 2018р. 5648 грн. 22 коп., з травня 2018р. по грудень 2018р. - 2898 грн. 54 коп. та з січня 2019р. по березень 2019р. у розмірі 3356 грн. 82 коп. (а.с.49-52,106)

Як вбачається з копій виписок з медичних карт стаціонарного хворого №2786 від 16.07.2018р. , № 9.13770 від 13.09.2019р. №ОХ4221 від 20.07.2021р. та 02.11.2021р. №ОХ6819 ОСОБА_4 страждає на хронічний гіперпластичний ларингіт, гострий інфаркт міокарду з проведенням тромб аспірації, онкологічне захворювання прямої кишки, оперативне втручання, ішемічна хвороба серця, стабільна стенокардія ІІІ фк, гіпертонічна хвороба ІІІ, 2 ст., ризик дуже високий. (а.с.52, 196-202)

Позовні вимоги про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу з 01.01.2004р. до 12.11.2017 р. підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Із прийняттям СК України законодавець закріпив рівні права чоловіка та жінки, які проживають в незареєстрованому шлюбі. Оскільки СК України набрав чинності з 01.01.2004р. і зворотної сили не має, то положення ст.74 СК України застосовуються виключно до правовідносин, які виникли після дати набрання ним законної сили. З 01.01.2004р. набув чинності також і ЦК України.

Таким чином, відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, коли має місце спільне проживання з 01.01.2004р.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Відповідно до ч.2 ст.3, ч.ч.1, 9 ст.7 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.1999р. №5рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») склад сім`ї складають інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з відповідною особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші). Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з суб`єктом права на пільги, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Питання про визнання членом сім`ї інших осіб (крім подружжя, дітей, батьків) вирішуються відповідними органами і організаціями, а у спірних випадках - судами загальної юрисдикції, які з`ясовують характер відносин з відповідною особою при розгляді кожної конкретної справи.

У постанові від 17 червня 2020 року, справа №755/18012/16, Верховний Суд зробив правовий висновок, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Європейський суд з прав людини у справі «Джонсон проти Ірландії» встановив, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд з прав людини зробив висновок, що вони складають сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом.

Позивачем зазначається, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу необхідно для реалізації його спадкових прав.

Цивільним та Сімейним кодексами України передбачені правові наслідки осіб, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та передбачені можливості набуття права власності на майно, набуте за час спільного проживання жінки та чоловіка, що проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , з якою позивач фактично проживав однією сім`єю за адресою реєстрації: АДРЕСА_2 без реєстрації шлюбу. За життя ОСОБА_5 остання разом з ОСОБА_1 спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, спільний бюджет, несли спільні витрати. Після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_1 її поховав та 06.04.2018р. звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами, а саме копіями: квитанцій за 2003 - 2006 роки про сплату комунальних послуг ОСОБА_5 , за 31.08.2007р. ОСОБА_1 за послуги ОВІР у в яких вказана адреса: АДРЕСА_2 ; довідки ЖК «Атлас» від 27.11.2017 р. про реєстрацію за вказаною адресою ОСОБА_1 і ОСОБА_5 до моменту її смерті; виписок з історії хвороби ОСОБА_5 № 4843 за 2008 р. та №608 за 2017р.; довідок №887, 889 від 15.05.1995р. про обстеження ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , які проживають за віщезазначеною адресою; товарного чеку від 08.08.2008р., заявки на доставку товару, видаткової накладної будівельних матеріалів від 21.10.2011 р.; квитанцій до прибуткового касового ордеру від 13.11.2017р. та накладної №110 від 14.11.2017р. щодо поховання ОСОБА_5 .

Також фактичне проживання однією сім`єю ОСОБА_1 і ОСОБА_5 підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 .

Таким чином, на підставі вказаного вище законодавства та наявних у справі доказів судом встановлений факт спільного проживання позивача з ОСОБА_5 однією сім`єю без шлюбу з 01 січня 2004р. до 12 листопада 2017 року, оскільки позивач і спадкодавець мали фактичні шлюбні стосунки, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного, вели спільне господарство.

Щодо позовних вимог про усунення відповідача від права спадкування за законом, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини другої статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу.

Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Також необхідна сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Правовий аналіз зазначеної норми закону вказує, що суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст.264 ЦПК України повинен установити і факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та його потребу в допомозі цієї особи.

Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

При встановленні факту ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Тобто ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, суд повинен з`ясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Позбавлення права на спадкування - це виключний захід, який застосовується до спадкоємця, поведінка якого є шкідливою по відношенню до спадкодавця, і лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадкування за законом.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Такі ж правові висновки містяться і у Постановах Верховного Суду: від 08 листопада 2018 року, справа № 193/449/17-ц; від 25 квітня 2018 року, справа № 127/11015/17; від 30 травня 2018 року, справа № 753/21722/13-ц.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12, чч.1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч.1 ст.78 ЦПК України, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач не надав належних доказів на підтвердження наведених у позовній заяві обставин про перебування спадкодавця ОСОБА_5 у безпорадному стані, свідомого, винного ухилення відповідача від допомоги, а також про можливість її надання.

Зокрема, позивачем не надано медичних документів, фактичні дані в яких могли б беззаперечно вказувати на перебування спадкодавця у безпорадному стані.

Покази свідка не можуть бути взяті до уваги в якості обґрунтування знаходження особи у безпорадному стані, оскільки, з огляду на вимоги процесуального закону про необхідність підтвердження певних обставин належними засобами доказування. Такий стан особи характеризується насамперед ознаками медичного характеру, які повинні знайти відображення у відповідних медичних документах.

Також позивачем не надано належних і переконливих доказів, щодо свідомого ухилення відповідача від надання допомоги, а також потреби спадкодавця допомоги саме відповідача і можливість у останнього її надавати. Більш того, в судовому засіданні позивачем та його представником підтверджено, що з такими вимогами ніхто не звертався.

Натомість, як встановлено судом, на час смерті спадкодавця відповідач був сам непрацездатною особою, пенсіонером та інвалідом II групи безстроково, страждає на онкологічну хворобу та переніс інфаркт. ОСОБА_4 отримував на той час пенсію у розмірі 1981 грн. 98 коп., тобто є особою, яка за законом потребує соціального захисту.

Позивачем також не надано суду і фактичних даних, які б вказували на бажання спадкодавця отримувати допомогу саме від відповідача.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам та аналізуючи норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд виходить з відсутності сукупності обставин, які відповідно до статті 1224 ЦК України є підставою для усунення спадкоємця від спадкування, зокрема ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання.

Судом не встановлено ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, перебування спадкодавця у безпорадному стані, та потреби її в допомозі саме відповідача, а тому в задоволенні вимог про усунення ОСОБА_4 від права спадкування за законом належить відмовити.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір двома квитанціями по 704,80 грн. за кожну вимогу.

Відповідач ОСОБА_4 є інвалідом 2-ї групи та, відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову, позивачу належить відшкодувати судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп. Дані кошти підлягають поверненню позивачу з бюджету у зв`язку з тим, що відповідач звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись 4, 12, 13, 141, 211, 259, 263, 264, 293, 273, 315, 318 ЦПК України, ст.ст. 1217, 1220, 1224, 1258, 1259, 1262, 1264 ЦК України, ст. ст.3,7,74 СК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Четверта Харківська державна нотаріальна контора,про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та про усунення від права спадкування за законом - задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004р.до 12 листопада 2017 року.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про усунення ОСОБА_4 від права спадкування за законом - відмовити.

Повернути з бюджету ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_6 ) сплачений судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 21 січня 2022 р.

Суддя Л.Г. Проценко