ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 січня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/11268/21

Головуючий у першій інстанції Карапута Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/306/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,

сторони: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 18 листопада 2021 року (місце ухвалення м. Чернігів) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В обгрунтування позову посилалась на те, що сторони від зареєстрованого шлюбу мають дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час дитина є повнолітньою та продовжує навчатися у Національному університеті «Чернігівська політехніка» на денній формі навчання, на платній основі, яка складає 13 924,00 грн на рік. Син не має змоги влаштуватися на роботу для самостійного заробітку. Відповідач працює та одержує заробітну плату, отже має змогу утримувати спільну дитину.

В позові з посиланням на ст. 200 СК України позивачка просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , який продовжує навчання у Національному університеті «Чернігівська політехніка», у твердій грошовій сумі, в розмірі 3 000 грн щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_4 двадцятитрьохрічного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.11.2021 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Навчально-науковому інституті механічної інженерії, технологій та транспорту Національного університету «Чернігівська політехніка» в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 07.10.2021 до 30.06.2025. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь держави 908,00 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано наявністю підстав для задоволення позовних вимог частково, що відповідатиме закону та встановленим у справі обставинам, з врахуванням ч. 1 ст. 199 СК України, оскільки встановлено, що повнолітня дитина сторін навчається, відповідач інших аліментних зобов`язань не має, працює та має змогу надавати матеріальну допомогу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ОСОБА_2 адвокат Кравченко В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.11.2021 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі або змінити розмір стягнутих аліментів з 1/4 частини на 1/10 частину усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

В обгрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, таким, що винесено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, не взято до уваги відзив, наданий стороною відповідача.

Зазначає, що позивачкою не було надано суду доказів щодо стану здоров`я відповідача, перебування на його утриманні інших осіб, та те, що він взмозі сплачувати визначений судом розмір аліментів. Позивачем не обгунтовано та не надано доказів щодо видів та розміру витрат на утримання дитини, яка продовжує навчання.

У скарзі заявник посилається, що позивачка у позові просила стягнути з відповідча на свою користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , який продовжує навчання у Національному університеті «Чернігівська політехніка» у твердій грошовій сумі, в розмірі 3 000 грн, проте під час розгляду справи суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, стягнувши аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, тобто застосував інший спосіб стягнення аліментів, котрий не був заявлений у предметі позову.

За доводами скарги, суд першої інстанції повинен був залишити без розгляду позов ОСОБА_1 на підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України або закрити провадження у справі на підставі ст. 255 ЦПК України, оскільки позов пред`явлено неналежним позивачем, так як спільна дитина сторін є повнолітньою особою, та наділена самостійною цивільною процесуальною дієздатністю та правоздатністю.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, заявник, крім обгрунтування незаконності та необґрунтованості судового рішення, посилається на докази, які відповідач не мав можливості надати та які не були долучені до матеріалів справи в суді першої інстанції, та зазначає підстави щодо їх долучення в апеляційній інстанції, оскільки такі докази мають істотне значення для вирішення даної справи в апеляційній інстанції. А саме, довідка Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 08.12.2021 № 11593, з якої вбачається, що відповідач проживає разом з непрацездатними батьками, що підтверджується пенсійними посвідченнями та посвідченням ветерана праці. Медичні висновки, рекомендації, огляди та лікування, а також квитанції на придбання медичних засобів та ліків, крім того, усі витрати за комунальні послуги за місцем реєстрації несе саме відповідач, що підтверджується квитанціями. Надає довідку ТОВ «ШАЛЄ ЕКВІДЕНС» № 3 від 08.11.2021 у підтвердження доходу відповідача, який за період з 08.06.2021 по 31.10.2021 склав 33 712,00 грн.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Згідно довідки Навчально-наукового інституту механічної інженерії, технологій та транспорту Національного університету «Чернігівська політехніка» від 02.09.2021 року № 800-23/111, ОСОБА_4 дійсно навчається на 1 курсі навчально-наукового інституту механічної інженерії, технологій та транспорту Національного університету «Чернігівська політехніка», форма навчання денна, навчання за рахунок коштів фізичних осіб, термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025 (а.с. 3).

З договору від 10.08.2021 № 4445 про надання освітніх послуг, укладеного між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою - ОСОБА_1 вбачається, що для ОСОБА_4 вартість освітньої послуги за весь строк навчання складає 55 969, 00 грн (а.с. 8).

Матеріали справи містять довідку про доходи ОСОБА_1 про те, що вона працює у ДУ «Чернігівський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України», заробітна якої за період з квітня по вересень 2021 року склала 63 799,01 грн (а.с. 10).

Згідно довідки від 08.11.2021 №3 вбачається, що ОСОБА_2 працює в ТОВ «ШАЛЄ ЕКВІДЕС» та має дохід за період з 08.06.2021 по 31.10.2021 в розмірі 33 712 грн (а.с. 32).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, що відповідатиме закону та встановленим у справі обставинам, з врахуванням ч. 1 ст. 199 СК України, оскільки повнолітня дитина сторін навчається, відповідач інших аліментних зобов`язань не має, працює та має змогу надавати матеріальну допомогу.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи зясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів врахував, що дитина продовжує навчання, не працює, знаходиться на повному утриманні матері, яка і несе витрати на оплату за навчання, при цьому відповідач, батько дитини, має можливість сплачувати аліменти, оскільки працює та має дохід. Крім того, при визначенні частки аліментів, які підляють стягненню, судом враховано, що батьки відповідача не перебувають на його утриманні оскільки отримують пенсію.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Частина 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні суми матеріальної допомоги суд має враховувати вартість навчання, інші витрати пов`язані з навчанням та ступінь матеріальної допомоги іншого із батьків (позивача).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що син сторін навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання за рахунок коштів фізичних осіб, а тому він потребує матеріальної допомоги.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно з врахуванням майнового стану відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції повинен був залишити без розгляду позов ОСОБА_1 на підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України або закрити провадження у справі на підставі ст. 255 ЦПК України, оскільки позов пред`явлено неналежним позивачем, так як спільна дитина сторін є повнолітньою особою, та наділена самостійною цивільною процесуальною дієздатністю та правоздатністю, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Із матеріалів справи вбачається, що син сторін у справі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на утриманні матері ОСОБА_1 , позивачки у справі, навчається на денній формі навчання на 1 курсі навчально-наукового інституту механічної інженерії, технологій та транспорту Національного університету «Чернігівська політехніка», форма навчання денна, навчання за рахунок коштів фізичних осіб, термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025. Матеріали справи не містять достовірних доказів наявності у нього самостійного достатнього доходу, а також доказів того, що він знаходиться на утриманні відповідача.

Крім того, матеріали справи містять копію довідки про місце реєстрації відповідача ОСОБА_2 , який зареєстрований разом зі своїми батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та з якої вбачається, що син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі своїм батьком, відповідачем у справі, не зареєстрований (а.с. 75).

Відтак, з врахуванням положень ч. 3 ст. 199 СК України, колегія суддів вважає, що позивачка ОСОБА_1 , як один з батьків, з якою проживає син та знаходиться на її утриманні, може звертатися до суду з даним позовом самостійно.

Не спростовують правильних висновків суду посилання апелянта на те, що позивачкою не було надано суду доказів, що відповідач є здоровим, на його утриманні не перебувають інші особи, та те, що він взмозі сплачувати визначений судом розмір аліментів, а також те, що позивачем не обгунтовано та не надано доказів щодо видів та розміру витрат на утримання дитини, яка продовжує навчання.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2-4 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що позивачкою у підтвердження вимог позову для стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, було надано довідку Навчально-наукового інституту механічної інженерії, технологій та транспорту Національного університету «Чернігівська політехніка» від 02.09.2021 року № 800-23/111, якою підтверджено, що ОСОБА_4 дійсно навчається на 1 курсі навчально-наукового інституту механічної інженерії, технологій та транспорту Національного університету «Чернігівська політехніка», форма навчання денна, навчання за рахунок коштів фізичних осіб, термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025 (а.с. 3), та копію договору від 10.08.2021 № 4445 про надання освітніх послуг, укладеного між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою - ОСОБА_1 , з якого вбачається, що для ОСОБА_4 вартість освітньої послуги за весь строк навчання складає 55 969, 00 грн (а.с. 8).

Разом з тим, відповідачем було подано до суду першої інстанції заперечення проти позову, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись при цьому на те, що має кредитні зобов`язання перед банком, допомагає своїм батькам з оплатою комунальних послуг за житло, купує одяг, продукти, медикаменти, сплачує проїзд до місця роботи, в офіційному шлюбі не перебуває, проте проживає в фактично шлюбних відносинах, де веде спільне господарство з цивільною дружиною. У підтвердження даних тверджень надав копію кредитного договору, довідку з діагнозом свого батька, квитанцію на придбання ліків, довідку про дохід відповідача, консультаційний висновок невропатолога пацієнту ОСОБА_2 , довідки про доходи, видані пенсіонерам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , тобто його батьків, про перебування їх на обліку в Чернігівському об`єднаному управлінні ПФУ в Чернігівській області і які отримують пенсії за віком. При цьому апелянт посилався на те, що йому не надано графік навчання сина, а якщо в нього є вільний час, то він може мати змогу підробляти і частково забезпечувати себе.

Судом першої інстанції надана правильна оцінка доказам відповідача, з чим також погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, що відповідач працює, має дохід та можливість сплачувати аліменти на навчання сина, враховано, що інших аліментних зобов`язань відповідач не має, а батьки відповідача отримують пенсію, що підтверджується відповідними довідками, виданими Чернігівським об`єднаним управлінням ПФУ в Чернігівській області.

Таким чином, з врахуванням викладеного вище, доводи апеляційної скарги з посиланням на докази, які відповідач не мав можливості надати та які не були долучені до матеріалів справи в суді першої інстанції, а саме, довідка Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 08.12.2021 № 11593, з якої вбачається, що відповідач проживає разом з непрацездатними батьками, що підтверджується пенсійними посвідченнями та посвідченням ветерана праці, медичні висновки, рекомендації, огляди та лікування, а також квитанції на придбання медичних засобів та ліків, крім того, усі витрати за комунальні послуги за місцем реєстрації несе саме відповідач, що підтверджується квитанціями, не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду, оскільки оскаржене рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, відповідачем надано довідку ТОВ «ШАЛЄ ЕКВІДЕНС» № 3 від 08.11.2021 у підтвердження доходу, який за період з 08.06.2021 по 31.10.2021 склав 33 712,00 грн, що належним чином підтверджує його можливість сплати аліментів на навчання сина.

Не є підставою для скасування рішення суду посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що позивачка у позові просила стягнути з відповідча на свою користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , який продовжує навчання у Національному університеті «Чернігівська політехніка» у твердій грошовій сумі, в розмірі 3 000 грн, проте під час розгляду справи суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, стягнувши аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, тобто застосвував інший спосіб стягнення аліментів, котрий не був заявлений у предметі позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Виходячи з аналізу зазначених норм у своїй сукупності, слід дійти висновку, що ініціатива способу визначення розміру аліментів належить позивачеві, але спосіб визначення величини аліментного платежу залежить від різних обставин, які належить оцінити суду, з врахуванням наведеного доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо визначення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), враховуючи, що відповідач працевлаштований, що підтверджується довідкою від 08.11.2021 № 3 (а.с. 32).

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що місцевий суд, повно встановивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, дотримуючись норм матеріального і процесуального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на навчання, оскільки визначений судом розмір є таким, що відповідач взмозі сплачувати, виходячи з довідки наданої відповідчем про отримані доходи, та крім того, стягнутий судом розмір аліментів є значно меншим заявленого в позові, на що позивачка не скаржиться.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 18 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст рішення складено 19.01.2022.

Головуючий Судді :