Справа № 161/6387/22
Провадження № 2/161/2788/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про забезпечення позову

27 травня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого судді Гринь О.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного будівництва,

В С Т А Н О В И В :

25 травня 2022 року, разом з позовом, на адресу суду надійшла вказана заява.

Заява мотивована тим, що позивач звернулася до відповідача із позовом до про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного будівництва, в обґрунтування якого зазначає, що є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0109. Суміжна земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:5325 належить на праві власності відповідачу, і наразі він здійснює на ній будівництво багатоквартирного житлового будинку.

Позивач зазначає, що всупереч чинним державним будівельним нормам (далі ДБН), зокрема п.6.1.41 ДБН Б 2.2.-12:2019 «Планування та забудова територій», стіна вказаного незавершеного будинку знаходиться на відстані 0,8 метрів до її ділянки (при нормативі 3 метра), а наявний на стіні балкон, який є найбільш виступаючою конструкцією, знаходиться безпосередньо на межі ділянок. Позивач вважає, що вказані порушення ДБН з боку відповідача створюють затінення її ділянки, а також надмірний випад на неї атмосферних опадів.

Посилаючись на положення ст.152 ЗК України, ст.391 ЦК України, позивач просить суд зобов`язати відповідача або іншу особу, якій належатиме на праві власності земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:5325 та об`єкт нерухомості, який розміщений на даній ділянці на праві власності, усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 на праві власності земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0109, шляхом знесення самочинно збудованого незавершеного будівництвом житлового будинку, що знаходиться в с. Липини Луцького району Волинської області та розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:5325.

В обґрунтування необхідності забезпечення цього позову позивач зазначає, що існує реальна небезпека того, що відповідач добудує вказаний житловий будинок та передасть його у власність інших осіб, що значно утруднить виконання можливого рішення про задоволення позову.

З наведених вище мотивів просить суд вжити заходів забезпечення позову, а саме:

1) заборонити ОСОБА_2 та будь-яким третім особам виконувати будь-які будівельні роботи з будівництва житлового будинку, що знаходиться в с. Липини Луцького району Волинської області та розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:5325;

2) заборонити Державній інспекції архітектури та містобудування України та Управлінню Державної інспекції архітектури та містобудування у Волинській області реєструвати за ОСОБА_2 або третіми особам будь-яких документів, що засвідчують початок будівництва або прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна житлового будинку, що знаходиться в с. Липини Луцького району Волинської області та розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:5325;

3) заборонити державним реєстратором прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міські, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо оформлення права власності на об`єкт незавершеного будівництва чи завершений будівництвом об`єкт житловий будинок, що знаходиться в с. Липини Луцького району Волинської області та розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:5325.

Розглянувши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що вона підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

З матеріалів справи слідує, що позивач дійсно є власником земельної ділянки земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0109.

Суміжна земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:5325 належить на праві власності відповідачу, що підтверджено відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які перевірені судом на час постановлення цієї ухвали.

З наданих позивачем фототаблиць слідує, що дійсно, на земельній ділянці відповідача наразі здійснюється будівництво житлового будинку, який за своєї конфігурацією є багатоквартирним будинком двоповерхової забудови (комплекс так званих «таунхасів»).

На цих же фотографіях дійсно є ознаки того, що крайні виступаючі конструкції незавершеного будинку розміщені на близькій відстані від межі земельної ділянки позивача, зокрема стіна будинку на деякій відстані, що явно менша 3 метрів, а балкон на цій же стіні безпосередньо над межою. Вказане оцінюється судом попередньо, без категоричних висновків, оскільки підлягатиме детальній перевірці під час розгляду справи по суті (а.с.22-25).

Підстав піддавати сумніву ці фотографії суд не знаходить, оскільки вони посвідчені позивачем особистим підписом, а відповідач, у разі їх недостовірності, може надати свою фотофіксацію забудови та клопотати про скасування заходів забезпечення позову.

Це означає, що існують ознаки можливого порушення прав позивача на належне користування її земельною ділянкою, які підлягатимуть оцінці та перевірці судом під час розгляду справи, зокрема і посилання позивача на порушення відповідних державних будівельних норм.

На думку суду, позов не містить в собі ознак завідомо безпідставного чи штучного, між сторонами існує повноцінний юридичний спір, на якого поширюється юрисдикція суду, а запропоновані заходи забезпечення позову дійсно спрямовані на досягнення цілей, передбачених главою 10 ЦПК України, а не на втручання у право відповідача на мирне володіння своїм майном.

Далі, оцінюючи наявність реальної небезпеки того, що виконання можливого рішення суду буде утрудненим чи неможливим, у разі невжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову, суд враховує, що відповідач може продовжити будівництвом спірного житлового будинку, ввести його в експлуатацію та відчужити на користь третіх осіб, які заселяться в нього.

Суд вважає за необхідним зауважити, що будівництво такого виду багатоквартирного будинку очевидно здійснюється для подальшого продажу квартир («таунхаусів») у ньому третім особам, і невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що спір буде стосуватися прав та законних інтересів значної кількості осіб, значно ускладнить поновлення можливо порушених прав позивача та призводитиме до втручання у право осіб на вже збудоване житло.

Тому суд знаходить співмірними та належними запропоновані позивачем заходи забезпечення позову у вигляді заборони здійснювати будівельні роботи, реєстрації документів на право здійснення будівельних робіт та/або про їх завершення, а також права власності на спірний будинок, адже доцільним є їх вжиття саме на цій стадії будівельних робіт, що значно зменшить ризики виникнення нових спорів за результатом розгляду цієї справи, сприятиме процесуальній економії та повноцінному поновленню можливо порушених прав позивача.

Такі заходи забезпечення позову не будуть тотожними задоволенню позовних вимог та носять тимчасовий характер.

Можливість застосування та фактичного виконання заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій прямо передбачена у п.114 Порядку ведення Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 2021 р. № 681, п.5-1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, а тому в поєднанні з приписами ч.2 ст.150 ЦПК України, які дозволяють суду застосувати кілька видів забезпечення позову, такі додаткові заходи будуть сприяти повноцінному поновленню можливих порушених прав позивача.

Крім того, у земельних негаторних позовах можливість застосування та співмірність такого виду заходу забезпечення позову, як заборона на проведення будівельних робіт, підтверджена актуальною судовою практикою, зокрема постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 червня 2021 року у справі № 308/8567/20.

З наведених вище мотивів та підстав суд дійшов висновку, що слід повністю задовольнити заяву позивача та вжити запропоновані нею заходи забезпечення позову.

Підстав вживати заходів зустрічного забезпечення позову суд на цій стадії процесу не знаходить, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості або ознаки того, що:

позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові (п.1 ч.3 ст.154 ЦПК України), або

майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові (п.2 ч.3 ст.154 ЦПК України).

Керуючись ст.153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного будівництва, - задовольнити повністю.

Вжити заходів забезпечення позову, а саме:

1) заборонити ОСОБА_2 та будь-яким третім особам виконувати будь-які будівельні роботи з будівництва житлового будинку, що знаходиться в с. Липини Луцького району Волинської області та розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:5325;

2) заборонити Державній інспекції архітектури та містобудування України та Управлінню Державної інспекції архітектури та містобудування у Волинській області реєструвати за ОСОБА_2 або третіми особам будь-яких документів, що засвідчують початок будівництва або прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна житлового будинку, що знаходиться в с. Липини Луцького району Волинської області та розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:5325;

3) заборонити державним реєстратором прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міські, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо оформлення права власності на об`єкт незавершеного будівництва чи завершений будівництвом об`єкт житловий будинок, що знаходиться в с. Липини Луцького району Волинської області та розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:5325.

Ця ухвала є виконавчим документом.

Стягувачем за даним виконавчим документом є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Боржником за даним виконавчим документом є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали до примусового виконання до 27 травня 2025 року включно.

Примірник ухвали направити у Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (43025, м. Луцьк, вул. Винниченка, 27А) для негайного виконання, за місцем проживання боржника.

Примірник ухвали також направити:

1) Управлінню Державної інспекції архітектури та містобудування у Волинській області (43010, м. Луцьк, вул. Кременецька, 38 (2 поверх) для виконання заходів, передбачених п.114 Порядку ведення Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 2021 р. № 681;

2) Луцькій районній державній адміністрації Волинської області (43016, м. Луцьк, вул. Ковельська, 53) для виконання заходів, передбачених п.5-1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127.

Копію ухвали направити (вручити) учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області О. М. Гринь