Справа № 467/1023/21
Провадження № 2/467/27/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
24.01.2022 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Кологривої Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Савчук О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Арбузинського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є власником нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 2001 року там не проживають, комунальні послуги не сплачують, витрати по утриманню майна не несуть, особистих речей у будинку не має. Посилаючись на те, що відповідачі у добровільному порядку з реєстрації знятись не бажають, внаслідок чого безпідставно зберігають за собою право на користування будинком та порушують право позивача на вільне користування та розпорядження належним їй на праві власності житлом, позивач прохала визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
15 листопада 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
22 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити.
Відповідачі у судове засідання двічі не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином за місцем реєстрації та шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті суду, відзиву по справі та заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не подали.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та вислухавши думку учасників справи, свідків, суд приходить до наступного.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.
Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
У відповідності до частини четвертої статті 156 ЖКУРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом передбачені частиною другою статті 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.
Судом встановлено, що у власності позивача ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19 лютого 2008 року, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 19 лютого 2008 року під №291 та посвідчено приватним нотаріусом Арбузинського нотаріального округу Миколаївської області Грицаєнко Л.М., перебуває житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 41,7 кв.м. Право власності зареєстроване у Арбузинському бюро технічної інвентаризації 19.02.2008 року.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.11.2019 року, власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .
Як вбачається з довідки №524 від 29.10.2021 року Центру надання адміністративних послуг Южноукраїнської міської ради по АДРЕСА_1 по теперішній час зареєстровані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивачем надано також акт про непроживання від 28 жовтня 2021 року №123, складеного депутатом міської ради Ананченковою А.В. в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з якого видно, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані з 24.01.1997 року та не проживають з квітня 2001 року.
В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 показали, що вони тривалий час проживають по сусідству з позивачем ОСОБА_1 . З відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вони не знайомі, підтвердили факт, що відповідачі у будинку АДРЕСА_1 ніколи не проживали.
На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідачі фактично з 2001 року і по день пред`явлення даного позову у спірному будинку не проживають понад 20 років, не є співвласниками спірного житлового приміщення та членами його сім`ї, до суду з вимогою про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення не звертались, факт їхньої реєстрації у цьому будинку створює позивачу безумовні перешкоди у володінні та користуванні своїм майном, суд прийшов до висновку про те, що право позивача підлягає захисту шляхом визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 908 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М.Кологрива