Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант І Я» - позивач
ОСОБА_1 - відповідач
Публічне акціонерне товариство «НАСК «Оранта» - третя особа (залучена з ініціативи суду)
Вимоги позивача: стягнення страхового відшкодування
Тимощук І.Г. - адвокат позивача
Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить у порядку регресу, стягнути з відповідача: 732750 грн. - страхового відшкодування, виплаченого на відновлення автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, яка як вважає позивач, сталася з вини відповідача.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.09.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального провадження, 28.10.2021 проведено підготовче провадження і внесеною до протоколу судового засідання ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Внесеною до протоколу судового засідання ухвалою суду від 25.11.2021 з ініціативи суду до участі у справі в якості третьої особи залучено ПАТ «НАСК «Оранта».
Учасники справи в судове засідання не з`явились і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надали, хоча про час і місце розгляду справи неодноразово повідомдялись належним чином, зокрема, поштою, електронною поштою, SMS, оголошенням на сайті суду.
Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і в якій позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Учасникам справи достовірно відомо про перебування справи на розгляді судом.

З урахуванням викладеного і ст. ст. 128-131, 223, 280-282 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті заочно за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд у судовому засіданні встановив наступне.

15.10.2018 біля 14:30 год. відповідач керуючи автомобілем КІА р. н. НОМЕР_1 на 504 км + 286 м. а/д «Київ-Чоп» здійснив зіткнення з автомобілем ВМW р. н. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів.

Вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17.10.2019, відповідача визнано винним у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 286 КК України.

На момент ДТП автомобіль ВМW був застрахований у позивача, що підтверджується договором № 03-531-05-18-203 добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) від 05.10.2018.

Відповідно до висновку № 363 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та ринкової вартості КТЗ, складеного 20.12.2018, вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВМW» на момент дослідження становить: 752444,98 грн.. Ринкова вартість автомобіля ВМW (без урахування пошкоджень отриманих внаслідок ДТП) становить: 1178556 грн..

Відповідно до висновку № 253-19 експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 03.10.2019, утилізаційна вартість автомобіля ВМW становить: 164750 грн..

Позивач сплатив: 832750 грн. - страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 1093 від 02.10.2019.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була ПАТ «НАСК «Оранта», що підтверджується полісом № АМ6989558, діючим на 15.10.2018.

ПАТ «НАСК «Оранта» виплатила позивачу: 100000 грн. - страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 6354 від 05.02.2020. і проти чого позивач не заперечує в позові.

Відповідно до п. 7 договору № 03-531-05-18-203 добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) від 05.10.2018, страхова сума, страховий тариф становить: 1050000 грн..

Позивач просить стягнути з відповідача: 1050000 грн. - 52500 грн. (франшиза: 5 % від страхової суми) - 164750 грн. (утилізаційна вартість автомобіля ВМW) = 832750 грн. - страхового відшкодування.

Згідно ст. 993, ч. 2 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст. 1188, ч. 1 ст. 1191 ЦК України, 1. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. 2. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 1. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. 1. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 04.03.2020 у справі № 331/6395/18, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Отже, страховик відповідача за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, страховик відповідача за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому законом. Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092). Якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-760цс15.

З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідач має нести перед позивач, цивільно-правову відповідальність.

Будь-яких конкретних правових доказів у спростування позовних вимог, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто.

Що ж до розміру відповідальності відповідача, то суд при вирішенні даного питання виходить з наступного.

Відповідно до висновку № 363 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та ринкової вартості КТЗ, складеного 20.12.2018, вартість відновлювального ремонту автомобіля ВМW на момент дослідження становить: 752444,98 грн.. Ринкова вартість автомобіля ВМW (без урахування пошкоджень отриманих внаслідок ДТП) становить: 1178556 грн..

У вказаному висновку № 363 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та ринкової вартості КТЗ, складеному 20.12.2018 взагалі не йдеться про недоцільність відновлення автомобіля ВМW і вартість відновлювального ремонту автомобіля ВМW не перевищує ринкової вартості цього автомобіля до ДТП.

З урахуванням вищевказаних норм права відповідач має відшкодувати: 752444,98 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля ВМW) - 100000 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування за полісом № АМ6989558, діючим на 15.10.2018) = 652444,98 грн. - страхового відшкодування, яке складається з вартості відновлювального ремонту.

За таких обстави, позов задовольняється частково.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір судового збору становить: 652444,98 грн. : 100 % х 1,5 % = 9786,6747 грн. і після математичного округлення становить 9786,68 грн..

Керуючись ст. ст. 263-265, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: суду не повідомлено) на користь товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант І Я» (місцезнаходження: м. Львів, вул. Городоцького, 174, ): 652444,98 грн. - страхового відшкодування та 9786,68 грн. - судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: