Справа № 344/710/22
Провадження № 2-п/344/24/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення заяви

про перегляд заочного рішення

27 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бабій О.М., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 04 травня 2022 року у цивільній справі № 344/710/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

в провадженні суду перебувала вказана цивільна справа.

Заочним рішенням від 04.05.2022 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрований 29 жовтня 1983 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 1421 розірвано.

25.05.2022 року адвокат Гедзик Василь Миронович звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з заявою про перегляд вказаного заочного рішення.

Відповідно до ч. 6, ч. 8 ст. 285 ЦПК України до заяви про перегляд заочного рішення, поданої представником відповідача, додається довіреність або інший документ, який підтверджує його повноваження. До неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення статті 185цього Кодексу.

До заяви не подано документів, що підтверджують повноваження представника.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст.185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Зі змісту ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вбачається, що документами, які посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги та повноваження адвоката як представника в цивільному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 20Закону України"Про адвокатуру та адвокатську діяльність" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Так, судом встановлено, що адвокат Гедзик В.М. ознайомлювався з матеріалами цивільної справи. Ним долучено ордер та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Безпосередньо в ордері вказано, що його видано на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 12.05.2022 року.

Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що повноваження представника заявника, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналом одного з документів, зазначених у ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у тому числі оригіналом ордеру, виданого на ведення справи в суді на підставі відповідного договору.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 811/1507/18, ухвалі Верховного Суду від 29.05.2019 у справі №202/5348/18 повноваження адвоката, зокрема, щодо підписання заяви/скарги, повинно підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

Суддя вважає за необхідне зауважити, що повноваження адвоката щодо підписання заяви про перегляд заочного рішення, повинно підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

Водночас, суддя вважає, що свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю підтверджує правовий статус адвоката, однак не надає йому безумовного права підпису в інтересах та від імені заявника, а ордер не є підтвердженням наявності повноважень адвоката на підпис та звернення до суду із заявою від імені та в інтересах заявника, оскільки ордер не вказує на обсяг повноважень, наданих адвокату.

Як вбачається із матеріалів справи, адвокатом на підтвердження статусу представника заявника (адвоката) не надано договору про надання правової допомоги №б/н від 12.05.2022 року, який в свою чергу був підставу для видачі ордеру від 12.05.2022 року.

Так, заяву від відповідачки ОСОБА_2 подано адвокатом Гедзиком Василем Мироновичем та за його підписом, який не надав документів щодо своїх повноважень відповідно до ст.ст. 60, 62 ЦПК України (договір про надання правової допомоги, погоджений особою заявника, на підставі якого виданий ордер адвоката), відповідно вказана особа є особою, яка не має процесуальної дієздатності на звернення до суду з даною заявою, відповідно така заява підписана вказаною особою, яка не має права її підписувати (без права на повноваження), а тому суддя приходить до висновку про необхідність повернення заяви, з огляду на підписання її особою, повноваження якої належним чином не підтверджені.

З урахуванням наведеного, суддя дійшов висновку, що представником заявника не додано належно оформлених документів, які б підтверджували його повноваження щодо представництва у суді та права підпису процесуальних документів, які подаються до суду, внаслідок чого зазначена заява підлягає поверненню заявнику.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 9901/847/18 та від 03 липня 2019 року у справі № 9901/939/18.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).

Повернення заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з вказаним позовом до суду, у тому порядку, який встановлений Законом, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя ,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 04 травня 2022 року у цивільній справі № 344/710/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд.

Повний текст ухвали складено та підписано 27 травня 2022 року.

Суддя Бабій О.М.