Справа № 509/94/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кочко В.К.,

за участю секретаря судового засідання Савченко М.В.,

розглянувши заяву адвоката Павлишина Ю.М. в інтересах заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява адвоката Павлишина Ю.М. в інтересах заявника ОСОБА_1 , в якій він просить забезпечити позов до його подачі до суду шляхом: накласти арешт на Транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER», 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , кузов, шасі НОМЕР_2 ; - заборонити ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , а також будь яким іншим особам, розбирати, змінювати вузли, деталі, агрегати, іншим чином порушувати цілісність та/або комплектацію Транспортного засобу марки «TOYOTA LAND CRUISER», 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , кузов, шасі НОМЕР_2 ; - заборонити ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , передавати у будь якій спосіб у користування третім особам Транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER», 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , кузов, шасі НОМЕР_2 ; - заборонити усім суб`єктам нотаріального процесу, що діють відповідно до Закону України «Про нотаріат» та беруть участь у вчиненні нотаріальних дій посвідчувати правочини,

щодо майнових прав або права власності на Транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER», 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , кузов, шасі НОМЕР_2 ; - заборонити проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) на транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER», 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , кузов, шасі НОМЕР_2 .

Заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 та ПП «Лідер Авто Захід» про визнання недійсними договорів комісії та купівлі-продажу ТЗ «TOYOTA LAND CRUISER», чорного кольору, 2003 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_2 та витребування майна з чужого незаконного володіння. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, виїхала до Канади, останній раз перетинала державний кордон України на виїзд з України 17.05.2016 р. і по теперішній час на територію України не в`їжджала. Транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER», 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ), VIN: НОМЕР_2 належав на праві приватної власності ОСОБА_1 , яка в 17.05.2016 року в`їхала на територію Канади і по теперішній час проживає за межами України. Транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER», 2003 року випуску, ОСОБА_1 передала у користування своїй матері ОСОБА_3 , яка фактично користувалась зазначеним транспортним засобом до 26.02.2020 р. Але зазначений транспортний засіб був вилучений у неї працівниками Біляївського ВП ГУНП в Одеській області на підставі заяви ОСОБА_2 .

26.02.2020 р. ОСОБА_1 стало відомо про те, що належний їй на праві власності автомобіль марки «TOYOTA LAND CRUISER», 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_2 , незаконно на підставі договору комісії № 4644 від 28.05.2019 р., акту огляду ТЗ «TOYOTA LAND CRUISER», 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_2 від 28.05.2019 р. та договору купівлі-продажу ТЗ №4644 від 28.05.2019 р. було продано відповідачу ОСОБА_2 та переоформлено на його ім`я (після перереєстрації д.н.з. НОМЕР_1 )

Позивачка станом на 28.05.2019 р., тобто на час перереєстрації транспортного засобу, проживала і по теперішній час проживає за межами України на території Канади.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Павлишин Ю.М. вказує, що ОСОБА_2 використав автомобіль у якості забезпечення повернення грошових коштів, також він частково розібрав автомобіль, пошкодивши цілісність обробки салону, дії ОСОБА_2 наносять шкоду спірному майну, погіршують цілісність та зовнішній вигляд, роблять його непривабливим, непридатним до експлуатації, знижують його вартість, ОСОБА_2 може приховати автомобіль, передати його третім особам чи розібрати.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано частиною четвертою статті 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, статті 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, які згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 2 та 4 частини першої статті 150 ЦПК позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення заборони вчиняти певні дії; шляхом накладення заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру, що передбачене частиною одинадцятою статті 150 ЦПК.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі Постанова № 9) судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно з пунктом 43 рішення у справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

У пункті 6 Постанови № 9 зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

З огляду на викладене, вбачається висновок, що обраний заявником спосіб забезпечення позову, співвідноситься з предметом майбутнього позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, а тому вжитий судом захід забезпечення позову буде спроможній забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Таким чином, суд погоджується з обґрунтованим припущенням представника заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до створення додаткових труднощів у виконанні судового рішення.

Зважаючи на те, що забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів і задоволених вимог заявника, які носять тимчасових характер, та з огляду на зазначені вище обставини, суд дійшов висновку, що в майбутньому рішення суду може утруднитись чи взагалі бути неможливим, що є підставою для забезпечення позову.

Разом з цим, суд вважає за необхідне вказати, що доводи, наведенні в даній ухвалі про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, жодним чином не свідчать про доведеність позовних вимог, що в цілому підлягає перевірці та оцінці під час розгляду та вирішення справи по суті.

Враховуючи, що відсутні підстави, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення та враховуючи, що застосовані судом заходи забезпечення позову не спричинять в подальшому збитків відповідачу, суд вважає застосування зустрічного забезпечення не доцільним.

Позивачу слід роз`яснити приписи частини четвертої статті 152 ЦПК України, які вказують на те, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського суднатридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. Неподання позову у зазначені строки є підставою для скасування заходів забезпечення позову, застосованих до її подання позовної заяви.

Керуючись статтями 149, 150, 151, 153, 157, 260 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Накласти арешт на Транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER», 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , кузов, шасі НОМЕР_2 .

Заборонити ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , а також будь яким іншим особам, розбирати, змінювати вузли, деталі, агрегати, іншим чином порушувати цілісність та/або комплектацію Транспортного засобу марки «TOYOTA LAND CRUISER», 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , кузов, шасі НОМЕР_2 .

Заборонити ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , передавати у будь якій спосіб у користування третім особам Транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER», 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , кузов, шасі НОМЕР_2 .

Заборонити усім суб`єктам нотаріального процесу, що діють відповідно до Закону України «Про нотаріат» та беруть участь у вчиненні нотаріальних дій посвідчувати правочини, щодо майнових прав або права власності на Транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER», 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , кузов, шасі НОМЕР_2 .

Заборонити проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) на транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER», 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , кузов, шасі НОМЕР_2 .

Виконання вказаної ухвали в частині внесення до Єдиного державного реєстру МВС інформації про накладення встановлених у визначеному законодавством порядку обмежень щодо транспортних засобу марки «TOYOTA LAND CRUISER», 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , доручити Територіальному сервісному центру 5141 Регіонального сервісного центру МВС України в Одеській області (65114, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5)

Зобов`язати Територіальний сервісний центр 5141 Регіонального сервісного центру МВС України в Одеській області (65114, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5) повідомити Овідіопольський районний суд Одеської області про виконання вказаної ухвали у п`ятиденний строк з дня її отримання.

Уповноважити адвоката Павлишина Юрія Миколайовича на пред`явлення, подання, надсилання вказаної ухвали до відома та виконання всім, кого це стосується.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Реквізити учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , паспорт громадянина України НОМЕР_9 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Особа, на майно якої накладається арешт: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_10 , місце проживання: АДРЕСА_3 , т. НОМЕР_11 .

Суддя: Кочко В.К.