Справа № 357/4232/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2022 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бебешко М. М. , розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до: 1) Головного управління Національної поліції в Київській області, 2) фізичної особи підприємця « ОСОБА_2 », про повернення безпідставно набутого майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Придувалова В.В. звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Київській області, 2) фізичної особи підприємця « ОСОБА_2 », про повернення безпідставно набутого майна, який відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями переданий на розгляд судді Бебешко М.М.

Позов обґрунтований тим, що 30 квітня 2022 року відносно чоловіка позивача, громадянина ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БАВ № 2539950 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 та ч.1 ст.130 КУпАП. Під час складення адміністративних матеріалів працівниками поліції було вилучено та поміщено на спеціальний майданчик, який належить фізичній особі-підприємцю « ОСОБА_2 », транспортний засіб марки Volkswagen, модель transporter, колір білий, VIN-код НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та вилучено оригінал технічного паспорту на автомобіль, які належать позивачу. Вказуючи на відсутність підстав для вилучення автомобіля та поміщення його на зберігання на спеціальний майданчик, просить суд зобов`язати відповідачів повернути належний позивачу транспортний засіб марки Volkswagen, модель transporter, колір білий, VIN-код НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Як вбачається з матеріалів справи огляд та тимчасове затримання транспортного засобу здійснено у зв`язку з вчиненням адміністративних правопорушень передбачене них частиною 1 статті 126 та частиною 1 статті 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд встановив, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

За нормами ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч.3 ст.3 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших, є по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Натомість, адміністративні справи підлягають розгляду адміністративними судами, юрисдикція та повноваження яких визначається КАС України. Згідно положень ст.4 КАС адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в т.ч. у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із пунктом 3 частини другої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтею 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно із частиною першою статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 Кодексу Українипро адміністративніправопорушення визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частини першої статті 260 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно із частиною третьою статті 261 Кодексу України про адміністративні правопорушення про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмовлення затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це.

Таким чином, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення, які в силу приписів статей 251, 252 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності та правильність складання якого перевіряється при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що між сторонами відсутній спір про право цивільне. Позивач фактично оскаржує дії працівників поліції, посилаючись на незаконне вилучення належного їй автомобіля та поміщення його на зберігання на спеціальний майданчик та просить повернути належний їй автомобіль.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик регулюється відповідним Порядком тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1102, з наступними змінами та доповненнями.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що приймаючи рішення щодо огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, поліцейський здійснював процесуальні дії, які підлягають оцінюванню на відповідність їх закону в контексті вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності під час провадження у справах про адміністративні правопорушення, в ході якого перевіряється законність та обґрунтованість вжитих заходів, дотримання порядку їх проведення. В сукупності оцінка таких дій є одним з критеріїв законності притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, у відкритті провадження у справі слід відмовити, роз`яснивши позивачу, що розгляд цього спору перебуває поза межами не лише юрисдикції цивільних судів, а й не належить до юрисдикції жодного іншого суду, тому підстав для роз`яснення позивачеві до суду якої юрисдикції належить його вирішення не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.186, 260, 261 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до: 1) Головного управління Національної поліції в Київській області, 2) фізичної особи підприємця « ОСОБА_2 », про повернення безпідставно набутого майна відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

СуддяМ. М. Бебешко