Провадження № 22-ц/801/824/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л.Ф.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 рокуСправа № 127/34913/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого: Копаничук С.Г.

Суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідачі: держава Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Вінницької обласної прокуратури,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниці апеляційну скаргу Вінницької обласної прокуратури на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.02.2022 року, повний текст якого виготовлений 25.02.2022 року, постановленого у приміщенні того ж суду під головуванням судді Романюк Л.Ф. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, ГУНП у Вінницькій області, Вінницької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди,-

В с т а н о в и в :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, ГУНП у Вінницькій області, Вінницької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди. Вказала, що слідчим Лівобережного ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001231 року, за фактами шахрайських дій щодо жителів с. Байраківка та с. Глинянець Немирівського району за ст. 190 КК України. Вона також є потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, і в зв`язку з бездіяльністю по розслідуванню, слідчої СВ Лівобережного ВП ГУНП у Вінницькій області Узун А.В. представник потерпілих зверталась в суд з відповідними скаргами на дії та бездіяльність слідчої. Ухвалою Вінницького міського суду від 18.12.2018 року скаргу представника потерпілих задоволено, визнано протиправною бездіяльність слідчої Лівобережного ВП ГУНП у Вінницькій області Узун А.В. та зобов`язано останню розглянути подані представником потерпілих клопотання та провести слідчі дії, зазначені в клопотаннях, у строк, передбачений КПК України. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2019 року скаргу її представника задоволено, постанову слідчої Узун А.В. про закриття кримінального провадження №0001231 скасовано. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12.12.2019 року постанову слідчої від 17.08.2019 року про закриття кримінального провадження скасовано, в матеріали кримінального провадження повернуто на досудове розслідування. У вказаній ухвалі судом зазначено, що слідчою не проведено належного досудового розслідування та не вчинено жодної слідчої дії. Про неналежність виконання слідчою своїх обов`язків щодо розслідування вищевказаного кримінального провадження свідчить і наказ ГУНП у Вінницькій області №692 від 03.06.2020 року про накладення на неї дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани. Згодом матеріали кримінального провадження були втрачені разом із належними потерпілим, в тому числі і позивачу, оригіналами розписок про наявність перед ними заборгованості. Вищевказані обставини протиправної бездіяльності слідчої і втрати кримінального провадження встановлені рішенням Вінницького міського суду від 08.06.2021 року, що залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 27.09.2021 року, а тому відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказуються при розгляді даної цивільної справи.

12.07.2021 року дізнавачем було закрито кримінальне провадження з підстав відсутності складу кримінального правопорушення. Ухвалою Вінницького міського суду від 29.09.2021 року постанову про закриття кримінального провадження скасовано.

Посилаючись на те, що вказані протиправні дії, бездіяльність посадової (службової) особи органу державної влади - слідчої СВ Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Узун А.В., призвели до того, що вона перебуває у стані тривоги та занепокоєності, відчуває безпорадність, що вплинуло на звичний спосіб її життя, просила суд стягнути з державного бюджету на її користь 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунка. Також просила суд стягнути на її користь документально підтверджені судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Відшкодовано ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на її користь 2 481 грн моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Судовий збір компенсовано за рахунок держави.

В апеляційній скарзі Вінницька обласна прокуратура, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просила рішення суду скасувати, а у справі постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вказала, що ухвали слідчих суддів, на які посилається суд у оскаржуваному рішенні, не встановлюють незаконність рішень, дій та бездіяльності посадової службової особи - слідчого СВ Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Узун А.В. Незгода позивача з прийнятими посадовими особами органу досудового розслідування і прокуратури процесуальними рішеннями не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження. Незаконність рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування та прокуратури не встановлена, тому застосування ст. 1174 ЦПК України до спірних правовідносин є безпідставним. Будь - яких обставин фактичного виразу моральної шкоди, отриманої позивачем, судом в рішенні не наведено та не вказано, яких саме моральних страждань зазнала остання. Обставини справи, які суд визнав встановленими не доведені позивачем належними, достовірними та достатніми доказами.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у справі з ціною позову 30 000 грн., апеляційна скарга розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам відповідає.

Суд встановив, що слідчим Лівобережного ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за№ 0001231 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

ОСОБА_1 у вказаному кримінальному провадженні є потерпілою ( а.с.7).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2018 року у справі № 127/31859/18 було задоволено скаргу адвоката Кобзіної А.С. в інтересах ОСОБА_1 та інших потерпілих, в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність слідчої Лівобережного ВП ГУНП у Вінницькій області Узун А.В., зобов`язано слідчу розглянути подані адвокатом Кобзіною А.С. клопотання та провести слідчі дії, зазначені в цих клопотаннях, у строк, передбачений КПК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2019 року у справі № 127/11645/19 було задоволено скаргу, в порядку ст. 303 КПК України, постанову від 26.12.2018 слідчої Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області Узун А.В. про закриття кримінального провадження № 0001231, внесеного до ЄРДР 28.03.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України скасовано.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 грудня 2019 року у справі № 127/29768/19 було задоволено скаргу адвоката Кобзіної А.С., скасовано постанову слідчоої Лівобережного ВП ВВП ГУ НП України у Вінницькій області Узун А.В. про закриття кримінального провадження від 17.08.2019 року, в порядку ст. 303, 304 КПК України.

Наказом Головного управління національної поліції у Вінницькій області від 03.06.2020 року № 692 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського Лівобережного ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області» за порушення вимог ч. 6 ст. 284 КПК України та положення розділу VI Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень в органах досудового розслідування Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 296 від 14.04.2016 року, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001231, застосовано до слідчої СВ Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Узун А.В. дисциплінарне стягнення у виді суворої догани.

Дані обставини встановленні рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.06.2021 року в справі № 127/29508/20 ( а.с.8-9) та в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України, не підлягають додатковому доказуванню.

Також, вказаним рішенням встановлено, що кримінальне провадження №0001231 на даний час є відновленим, тобто воно було втрачене разом із оригіналом боргової розписки ОСОБА_2 про наявність перед позивачем заборгованості.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що відносно позивача, яка є потерпілою у кримінальному провадженні №0001231, мали місце незаконні рішення, дії та бездіяльність посадової (службової) особи органу державної влади - слідчої СВ Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Узун А.В., що встановлені відносно неї рішеннями суддів у інших справах, що за ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Вказане кримінальне провадження на даний час є відновленим, тобто доведено факт його втрати разом із оригіналом розписки ОСОБА_2 , що відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі №233/3464/17 (провадження №61-45008св18), є підставою для стягнення моральної шкоди у розмірі 2 481 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік») є обґрунтованою компенсацією (справедливою сатисфакцією) за душевні страждання ОСОБА_1 , яких вона зазнала.

Колегія суддів вважає, що суд вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими і оціненими в порядку ст.89 ЦПК України доказами, правильно визначив спірні правовідносини і застосував до них норми права та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 2 481 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що незаконність рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування та прокуратури не встановлена, тому застосування ст. 1174 ЦПК України до спірних правовідносин є безпідставним, не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Як роз`яснено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 (далі - Постанови) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

У пункті 5 Постанови, судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

У справі, яка переглядається, з`ясовано, що підставою для відшкодування шкоди зазначено незаконні, на думку позивача, дії слідчого щодо неналежного поводження з матеріалами кримінального провадження.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 22 червня 2017 року у справі №6-501цс17.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому моральної шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167, 1174 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст. 89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права і правові висновки, викладені у постановах Верховного суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявністю правових підстав для відшкодування моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження не може бути виключно незгода позивача з прийнятими посадовими особами органу досудового розслідування і прокуратури процесуальними рішеннями, є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи, моральна шкода підлягає відшкодуванню не через незгоду позивача з прийнятими посадовими особами процесуальними рішеннями, а саме за наслідками вчинення службовою особою втрати матеріалів кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги Вінницької обласної прокуратури про те, що ухвали слідчих суддів, якими задоволено скарги представника ОСОБА_1 не встановлюють незаконність рішень, дій та бездіяльності посадової службової особи - слідчої Узун А.В. та органу державної влади - ГУНП у Вінницькій області хоча і заслуговують на увагу, однак вони не спростовують встановлених судом обставин справи, які, в сукупності та взаємозв`язку між собою, свідчать про наявність в діях посадової службової особи вчинення порушення вимог ч. 6 ст. 284 КПК України та положення розділу VI Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень в органах досудового розслідування Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №296 від 14.04.2016, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001231. Саме вказані дії щодо неналежної організації обліку та руху кримінальних проваджень з боку слідчої Узун А.В., зокрема ті, що призвели до втрати розписки, яка була частиною матеріалів досудового розслідування, мають причинно-наслідковий зв`язок із завданням позивачу моральної шкоди, яка проявилась у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправними діями щодо неї, втратою разом із кримінальним провадженням боргового документу, що посвідчує її майнові права.

Інші доводи апеляційної скарги також правильні висновки суду не спростовують і не впливають на законність прийнятого судом рішення,.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки підстави для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення не наведені , рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому згідно ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а вказане рішення - без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення , понесені судові витрати покладаються на заявника апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Вінницької обласної прокуратури Вінницької обласної прокуратури, - залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.02.2022 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий С.Г. Копаничук

Судді: С.К. Медвецький

В.В. Оніщук