ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/299/21 Номер провадження 22-ц/814/749/22Головуючий у 1-й інстанції Сиволап Д. С. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя : Триголов В.М.,

судді: Лобов О.А., Дорош А.І.,

секретар Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Агроекологія» на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 25 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Агроекологія» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості по орендній платі,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду Полтавської області суду з позовом до ПП «Агроекологія» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 успадкувала належну спадкодавцю земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6234 га з кадастровим номером :00:012:0064, яка розташована поза межами населеного пункту с. Михайлики Миргородського району Полтавської області.

Позивач довідалась, що 06.05.2008 між ОСОБА_2 та ПП «Агроекологія» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,62 га.

Умовами п. 40 договору оренди землі визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, але з дотриманням п.26 цього договору є підставою для зміни або розірвання цього договору.

Враховуючи дані положення договору, позивач просила суд розірвати зазначений договір оренди земельної ділянки.

Крім того, з огляду на невиплату відповідачем орендної плати за використання ним спірної земельної ділянки протягом 2019-2020 років, позивач також просила суд стягнути з орендну плату за вказані роки із застосуванням відповідних індексів інфляції, 3% річних та пеню на загальну суму 10151,20 грн.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 25 червня 2021 рокупозовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Агроекологія» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати задоволено частково.

Розірвано договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер :00:012:0064), укладений 06 травня 2008 року між ОСОБА_2 та Приватним підприємством «Агроекологія» та зареєстрований 08 травня 2009 року в Державному реєстрі земель за № 54 Шишацьким ВО Миргородського РВ Центру державного земельного кадастру.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Приватного підприємства «Агроекологія» на користь ОСОБА_1 908 грн. на відшкодування сплаченого нею судового збору.

З рішенням місцевого суду не погодився відповідач, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що судом при розгляді справи допущено порушення норм процесуального права, а саме щодо висновку суду про неявку в судове засідання представника відповідача без поважних причин. Вважає, що такий висновок суду є безпідставним та ґрунтується на припущенні. Звертає увагу суду, що матеріали справи не містять доказів належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи.

Крім того, зазначає, що місцевим судом не взято до уваги той факт, що ПП «Агроекологія» належно і сумлінно виконує умови оскаржуваного договору оренди землі, а отже підстав для розірвання цього договору немає. Також наводить посилання на те, що у примірнику договору оренди землі, який знаходиться у відповідача, у п. 40 у словосполученні «є (не є)» закреслені всі три слова, а отже сторони не досягли згоди про те, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншого власника може бути підставою для розірвання договору.

У судове засідання представник ПП «Агроекологія» не з`явився. Представником відповідача було заявлено клопотання про проведення судового розгляду в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, яке судом було задоволено. Разом з цим, представник ПП «Агроекологія» ані в судове засідання 20.04.2022 року ані в судове засідання 18.05.2022 року на зв`язок не вийшов. Про причини неявки жодним чином не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом встановлено, що на підставі Держаного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 035010, виданого 14 березня 2001 року Михайликівською сільською радою Шишацького району Полтавської області ОСОБА_2 належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,62га на території Михайликівської сільської ради (а.с.23-24). ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.03.2020 року належна ОСОБА_2 земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6234га з кадастровим номером успадкувана ОСОБА_1 (а.с.14).

Встановлено, що згідно наданої відділом у Шишацькому районі ГУ Держгеокадастру в Полтавській області документації, 06 травня 2008 в с. Михайлики Шишацького району Полтавської області між ОСОБА_2 (орендодавець) та ПП «Агроекологія» (орендар) укладено договір оренди землі (а.с. 115-118).

08.05.2009 Шишацьким ВО Миргородського РВ Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» вказаний договір зареєстрований за № 54 в державному реєстрі земель, що слідує із відмітки на копії самого договору та листа відділу у Шишацькому районі ГУ Держгеокадастру в Полтавській області від 11 травня 2021 року 98/119-21 від 11 травня 2021 року (а.с.114,118).

За умовами вказаного договору орендодавець передає в строкове платне користування належну їй земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 2,62га, яка знаходиться на території Михайликівської сільської ради Шишацького району Полтавської області. Договір укладено на 25 років. Передача земельної ділянки підтверджується актом прийому-передачі б/н б/д підписаним сторонами договору (а.с.120).

Пунктом 40 даного договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, але з дотриманням умов п. 26 цього договору, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов розірвання договору (а.с.117).

Задовольняючи позов ОСОБА_1 в частині розірвання договору оренди, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, виходив із того, що сторони спірного договору оренди землі від 06 травня 2008 року пунктом 40 передбачили можливість розірвання цього договору у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а ПП «Агроекологія» відмовляється у добровільному порядку виконати вимоги нового власника - ОСОБА_1 ,та дійшов обґрунтованого висновку про законність позовних вимог про розірвання договору оренди землі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно ч.1 ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі (ч.4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Отже, з наведеного слідує, що сторонами досягнуто згоди щодо умови договору, згідно якої перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов, розірвання договору, а отже місцевий суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання спірного договору.

Твердження апелянта, про те що рішення суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях, оскільки позивачем не було надано суду оригінала спірного договору колегія суддів не приймає до уваги.

Відповідно до ч.2 ст.95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено ЦПК.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем надано копію спірного договору оренди землі від 6.05.2008 року.

Подаючи до суду відповідь на відзив на позовну заяву представник позивача також надав належним чином завірену копію спірного договору, надану Відділом у Шишацькому районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на його адвокатський запит. (т. 1 а.с. 115-119)

З вказаної копії договору чітко вбачається, що у тексті пункту 40 Договору машинописним способом закреслено саме слова «не є». А тому висновок про доведеність погодження сторонами саме таких умов є вірним.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належних та допустимих доказів на спростування вказаних встановлених обставин відповідачем не надано.

Аргумент апеляційної скарги про те, що місцевим судом не надано відповідачу належної можливості взяти участь в розгляді справи є необґрунтованим.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що місцевим судом в ході розгляду справи вживались заходи щодо належного повідомлення відповідача ПП «Агроекологія» та його представника Мельникова Д.О.. Судові повістки та процесуальні документи, направлені судом першої інстанції на зареєстровану адресу юридичної особи ПП «Агроекологія» повертались до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відмовився».

Так, зокрема поштові відправлення з судовими повістками про розгляд справи 24.05.2021 року о 13-10 год. та судовою повісткою про розгляд справи 25.06.2021 року о 10-00 год. повернуті до суду з відміткою «адресат відмовився»

Частиною дев`ятою статті 130 ЦПК України передбачено, що у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Інші, наведені в апеляційній скарзі, доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам. Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючисьст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С ТА Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Агроекологія» - залишити без задоволення.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 25 червня 2021 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді : А.І. Дорош

О.А. Лобов