"25" січня 2022 р.
Провадження №6/489/16/22
У Х В А Л А

25 січня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Бодюл А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку участі батька у вихованні дитини

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою, якою просить визнати поважним пропуск строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі № 760/11660/15-ц та поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 760/11660/15-ц про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення часу для спілкування з дитиною. Посилаючись на те, що 07 липня 2016 року Ленінським районним судом м. Миколаєва було ухвалено рішення по справі № 760/11660/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку участі батька у вихованні дитини. На час ухвалення рішення суду, відповідачка запропонувала йому домовитися, що він не пред`являє виконавчого листа до примусового виконання, а вона не перешкоджає його спілкування з дитиною. До початку 2021 року так і було, відповідачка безперешкодно надавала йому можливості спілкуватися з дитиною. Але вже впродовж кількох місяців вона почала відмовлятися від своїх обіцянок. Не знайшовши порозуміння з відповідачкою, він прийняв рішення, на підставі виконавчого листа, примусово зобов`язати не чинити йому перешкод у спілкуванні з дитиною. 19 жовтня 2021 року він звернувся до суду з заявою про надання йому копії рішення суду та виконавчий лист по справі № 760/11660/15-ц. 26 жовтня 2021 року він отримав копію рішення суд та виконавчий лист. Проте, у виконавчому листі строк пред`явлення до виконання вже сплинув ще у серпні 2019 року. проте, виконання рішення по таким справам є триваюче, тобто до повноліття дитини.

ОСОБА_1 подав заяву про проведення судового розгляду за його відсутністю.

Представниця відповідачки адвокат Климович Д.С. 21.12.2021 подала заяву про відкладення судового розгляду зв`язку з неотриманням заяви та додатків та необхідністю подання заперечень.

Судовий розгляд було відкладено на 25.01.2022, однак жодних заперечень чи клопотань ні від відповідачки ні від її представниці до суду не надходило.

25.01.2022 адвокат Климович Д.С. повторно подала заяву про відкладення судового розгляду та проведення судового засідання в режимі відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів.

Суд не вбачає підстав для відкладення судового розгляду, з огляду на те, що приписами статті 442 ЦПК України встановлено, що неявка належним чином повідомлених учасників у судове засідання не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідачка та її представниця належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового розгляду заяви, правом на подання заперечень не скористались, у судове засідання не з`явились.

При цьому суд залишає без розгляду клопотання представниці відповідачки про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, оскільки в порушення вимог частини 2 статті 212 ЦК України, вказане клопотання подано менш ніж за п`ять днів до судового засідання, а саме 24.01.2022.

Також, судом не береться до уваги твердження представниці відповідачки про направлення заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції 14.01.2022, оскільки згідно наданих додатків вбачається, що вказане клопотання направлено до Ленінського районного суду м. Миколаєва за адресою6 м. Київ вул. Маршала Тимошенка 2є, що не є адресою Ленінського районного суду м. Миколаєві й відповідно не отримано судом.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.07.2016, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку участі батька у вихованні дитини, задоволено. Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди в спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 встановлено наступний графік спілкування з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : щосереди з 18.00 год. до 20.00 год., щосуботи з 10.00 год. до 13.00 год.

Рішення суду набрало законної сили 09.08.2016.

Принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 18 ЦПК визначені ознаки обов`язковості судових рішень. Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав позивача (стягувача).

Заявник в своїй заяві зазначає, що ОСОБА_2 починаючи з дня ухвалення рішення суду до початку 2021 року не чинила перешкод у спілкуванні з дитиною. Але вже впродовж кількох місяців вона почала відмовлятися від своїх обіцянок. Не знайшовши порозуміння з відповідачкою, він прийняв рішення, на підставі виконавчого листа, примусово зобов`язати не чинити йому перешкод у спілкуванні з дитиною.

19 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з заявою про видачу рішення суду та виконавчий лист по справі № 760/11660/15-ц.

21 жовтня 2021 року Ленінським районним судом м. Миколаєва на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) направлено рішення суду, яке набрало законної сили та виконавчий лист по справі № 760/11660/15-ц.

У виконавчому листі, виданому Ленінським районним судом м. Миколаєва по справі № 760/11660/15-ц зазначено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 09 серпня 2019 року.

Вказане рішення набрало законної сили та відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України, 18 ЦПК України є обов`язковим до виконання.

Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку визначені у статті 12 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» трирічний строк пред`явлення виконавчих документів до виконання розповсюджено і на виконавчі листі, видані до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 12 цього Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років (виключення складають посвідчення комісій по трудових спорах та виконавчі документи, за якими стягувачем є держава або державний орган).

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції - частина 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Таке право стягувача передбачено також нормою статті 433 ЦПК України.

Зазначений строк є процесуальним, а отже, може бути поновлений за наявності поважних для цього підстав за заявою заявника.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 433 ЦПК України заяви стягувача про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин на підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів зробити висновок про їх поважність чи неповажність.

Досліджені судом матеріали справи свідчать про те, що рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2016 року набрало законної сили 09 серпня 2016 року.

Отже, за загальним правилом виконавчий лист на примусове виконання судового рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2016 року у справі № 760/11660/15-ц підлягав пред`явленню стягувачем до примусового виконання по 09 серпня 2019 року.

Із заявою про видачу виконавчого листа ОСОБА_1 , звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва 19 жовтня 2021 року (а.с 85).

Відповідно до вимог Інструкції з діловодства у місцевих судах та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814, що діяла на час оформлення виконавчого листа у справі № 760/11660/15-ц, для виконання судового рішення в цивільній чи адміністративній справі, що набрало законної сили або допущено до негайного виконання, стягувачу за його письмовою заявою видається виконавчий лист.

Згідно з пунктом 3.6 Інструкції інформація про рух справи або проведення певних дій у справі, зокрема, видача виконавчого документа вноситься до автоматизованої системи документообігу суду (АСДС).

Розділом XVI Інструкції, визначено порядок оформлення та вручення виконавчого листа стягувачу.

Так, відповідно до розділу XIX Інструкції, звернення до виконання судових рішень здійснюється в порядку та в строки встановлені відповідно до вимог процесуального законодавства, Кримінально-виконавчого кодексу України, з урахуванням положень Закону України "Про виконавче провадження", а також інших нормативно-правових актів. Виконавчі документи (виконавчий лист, наказ, судовий наказ, постанова, ухвала), які виготовляються судом, мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Аналіз вказаних положень дає підставу для висновку, що виконавчі листи виписуються (оформлюються) судом після набрання рішенням суду законної сили на підставі заяви стягувача, із зазначенням дати оформлення, а їх видача, з дотриманням порядку, визначеного розділом ХІХ Інструкції, формується на підставі внесених даних в АСДС, виданих судом, в якому зазначається, у тому числі, кому надсилається (видається) виконавчий лист та відмітка про надіслання (отримання) виконавчого документа.

Отже, оформлення виконавчого листа на підставі поданої заяви стягувача та його видача судом - це окремі процедурні питання, пов`язані із зверненням судового рішення до виконання, які вчиняються у різній послідовності, з дотримання порядку, визначеного Інструкцією з діловодства у місцевих та апеляційних судах України.

Із долученої копії виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом міста Миколаєва у справі № 760/11660/15-ц, вбачається, що на підставі поданої заяви позивачем ОСОБА_1 судом 21 жовтня 2021 року сформовано виконавчий лист, з внесенням даних до автоматизованої системи документообігу суду (АСДС), про що свідчить присвоєний унікальний штрих-код документу.

Наведені обставини вказують на те, що ОСОБА_1 , який є стягувачем за виконавчим документом, після закінчення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (до 09 серпня 2019 року) у порядку, визначеному ЦПК України, звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа та судом виписано (оформлено) виконавчий документ.

Обов`язок звернутись із заявою до суду про видачу виконавчого листа та пред`явити виконавчий лист до виконання в межах строків, визначених статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження», покладався саме на стягувача.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року №8 дав роз`яснення, що перелік причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено. А тому суддя дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) 03 квітня 2008 року, установив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення).

Верховний Суд України у постанові від 20.01.2016 року у справі № 6-711цс15 зазначив, що суд має право поновити пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання за наявності відповідного клопотання стягувача та поважності причин пропуску цього строку.

Пропуск строку пред`явлення виконавчого документу до виконання заявник обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 починаючи з дня ухвалення рішення суду до початку 2021 року не чинила перешкод у спілкуванні з дитиною. Але вже впродовж кількох місяців вона почала відмовлятися від своїх обіцянок. Не знайшовши порозуміння з відповідачкою, він прийняв рішення, на підставі виконавчого листа, примусово зобов`язати не чинити йому перешкод у спілкуванні з дитиною.

При цьому, заявник не навів суду безумовних обґрунтованих доводів, що зумовили неможливість вчасного пред`явлення виконавчих листів до виконання, а відтак зазначені ним обставини не можуть бути визнані судом виключними і такими, які б свідчили про об`єктивні складнощі заявника для вчасного вчинення вказаної процесуальної дії. Водночас наведені у заяві доводи не підтверджені жодним належним доказом, не надано доказів звернення до виконавчої служби з заявою про примусове виконання вказаного виконавчого листа, і не звільняють учасника процесуальних правовідносин від належного сумлінного виконання своїх процесуальних обов`язків і реалізації процесуальних прав у визначений законодавцем строк.

Таким чином, зміст заяви заявника, не свідчить про наявність поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, у зв`язку з чим заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 433 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку участі батька у вихованні дитини - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Суддя Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «25» січня 2022