СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/20573/20

пр. № 2/759/874/22

17 травня 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.;

при секретарі Істоміній О.Г.;

з участю представника відповідача ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31.01.2018 року о 08:36 год. у м. Києві на пр-ті Академіка Корольова, 14 сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який йшов по тротуару. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що призвело до його смерті.

Згідно довідки про ДТП № 810767, вироку Святошинського районного суду м. Києва від 21.05.2018 року та вироку Київського апеляційного суду від 25.10.2018 року, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 п.1.5, 2.3.Б, 10.1, 10.9 ПДР України.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була.

Родичі загиблого ОСОБА_3 , а саме: дружина - ОСОБА_4 , сини: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , звернулись до позивача із заявами про відшкодування шкоди, у зв`язку з чим позивачем було здійснено регламентну виплату в розмірі 53 144 грн. 44 коп., що складається із підтверджених витрат на лікування ОСОБА_3 у розмірі 20 471 грн. 69 коп. та підтверджених витрат на поховання ОСОБА_3 у розмірі 32 672 грн. 75 коп.

У зв`язку із вищевикладеним позивач зазначає, що до нього у порядку регресу перейшло право вимоги про стягнення із ОСОБА_2 регламентної виплати у розмірі 53 144 грн. 44 коп.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.11.2020 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 59-60).

04.02.2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив, згідно якого він заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що із зазначених позивачем вироків та матеріалів кримінального провадження № 0000845 за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 286 КК України вбачається, що єдиною потерпілою за фактом даних подій є дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_4 . Крім цього вказує, що згідно лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_3 № 121 від 11.06.2018 року причиною смерті останнього є хронічна серцева недостатність та атеросклеротичний кардіосклероз, у той час, як в результаті описаної дорожньо-транспортної пригоди він отримав наступні тілесні ушкодження: ЗЧМТ, закрита травма лівого стегна, перелом шийки лівої стегнової кістки, садна та синці, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи, проведеної у вказаному кримінальному провадженні. Таким чином представник відповідача стверджує, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між заподіянням тілесних ушкоджень ОСОБА_3 в результаті дорожньо-транспортної пригоди та настанням смерті останнього. Також зазначає, що згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13.02.2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 02.12.2020 року із ОСОБА_2 було стягнуто на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 48 630 грн. та моральну шкоду в розмірі 40 000 грн. Зазначені кошти були передані відповідачем на користь ОСОБА_4 , що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 64-65).

18.02.2021 року до суду надійшли письмові пояснення представника, подані у контексті відзиву представника відповідача, у яких той зазначив, що коло осіб, яким було здійснено регламентну виплату визначалось позивачем на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцями померлого ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_4 та його сини: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Представник позивача також не погоджується із доводами представника відповідача про відсутність причино-наслідкового зв`язку між отриманням ОСОБА_3 тілесних ушкоджень у дорожньо-транспортній пригоді та його смертю. Крім цього зазначає, що йому не було відомо про існування рішення суду, яким із відповідача було стягнуто кошти на відшкодування ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку з чим просив залучити її до участі в справі у якості третьої особи (а.с. 78-80).

Ухвалою суду від 29.03.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін (а.с. 85).

Під час судового засідання 14.09.2021 року судом було задоволено клопотання представника позивача та притягнуто ОСОБА_4 у якості третьої особи (а.с. 111-112).

Крім цього ухвалою суду від 14.09.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 109-110).

Ухвалою суду від 26.01.2022 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 122-123).

У подальшому судом було отримано свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 128).

Представник позивача звернувся до суду з клопотанням у якому просив поводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечував із підстав, описаних у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 31.01.2018 року на пр-т. Академіка Корольова, 14 у м. Києві водієм ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом Mercedes-Benz S 500, д.н.з. НОМЕР_1 було здійснено наїзд на пішохода ОСОБА_3 (а.с. 10).

Вину ОСОБА_2 у порушенні п. 1.5., 2.3.Б, 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, що спричинило завдання потерпілому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень середньої тяжкості встановлено вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.05.2018 року та вироком Київського апеляційного суду від 25.10.2018 року (а.с. 11-12, 13-15)

Як вбачається із наявної у матеріалах справи медичної документації, в результаті описаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримав наступні тілесні ушкодження: ЗЧМТ, закрита травма лівого стегна, перелом шийки лівої стегнової кістки, садна та синці (а.с. 23-26).

Відповідно до інформації із бази даних МТСБУ, щодо перевірки чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ, станом на 31.01.2018 року, тобто на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , застраховано не було (а.с. 49).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер (а.с. 22).

Як вбачається із матеріалів справи, родичі загиблого ОСОБА_3 , а саме: дружина - ОСОБА_4 , сини: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , звернулись до позивача із заявами про відшкодування шкоди, у зв`язку з чим позивачем було здійснено регламентну виплату в розмірі 53 144 грн. 44 коп., що складається із підтверджених витрат на лікування ОСОБА_3 у розмірі 20 471 грн. 69 коп. та підтверджених витрат на поховання ОСОБА_3 у розмірі 32 672 грн. 75 коп. (а.с. 27-51).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992р. № 6 "Про практику розгляду суудами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначенї особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як встановлено судом на підставі аналізу наданих позивачем документів, здійснена ним регламентна виплата містить у собі дві складові частини: відшкодування витрат, пов`язаних із лікуванням ОСОБА_3 та витрат, пов`язаних із похованням ОСОБА_3 .

Стосовно стягнення витрат на поховання ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Відповідно до Довідки про причину смерті № 121 від ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер в результаті хронічної серцевої недостатності та атеросклеротичного кардіосклерозу (а.с. 22, звор.). Аналогічні відомості викладені у лікарському свідоцтві про смерть ОСОБА_3 № 121 від 11.06.2018 року (а.с. 66).

У той же час, як встановлено вище, у результаті описаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримав травми та переломи, які не мають відношення до хвороби, яка стала причиною смерті останнього.

Так, судом встановлено, що смерть ОСОБА_3 настала у результаті хронічної серцевої недостатності та атеросклеротичного кардіосклерозу, а приблизний час між початком даного захворювання та смертю, згідно п. 11.1 лікарського свідоцтва про смерть № 121 від 11.06.2018 року, становив приблизно 10 років (а.с. 66, звор.).

Таким чином суд приходить до висновку про відсутність причинного зв`язку між діями ОСОБА_2 , внаслідок яких було заподіяно ОСОБА_3 тілесні ушкодження, та настанням смерті останнього, а тому законних підстав для стягнення витрат, пов`язаних із похованням ОСОБА_3 , немає.

Крім того, відповідно до ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно приписів ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 цього Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 цього Кодексу достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 цього Кодексу достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Однак, доказів того, що смерть ОСОБА_3 , яка настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди, є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди, що є умовою для виплати страхового відшкодування, позивачем не надано.

Щодо стягнення витрат на лікування ОСОБА_3 суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13.02.2020 року № 759/1416/19, яке набрало законної сили 02.12.2020 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто матеріальну шкоду у розмірі 48 630,36 грн. та моральну шкоду у розмірі 40 000 грн. (а.с. 67-68).

Зі змісту рішення вбачається, що матеріальна шкода полягала у витратах на ліки на суму 5880, 36грн., витратах на послуги піклування та догляду в розмірі 450грн. на добу та витратах за надання послуг платного утримання у житловому будинку в розмірі 18 000грн., які були понесені з моменту ДТП по день смерті ОСОБА_3 .

На підставі зазначеного судового рішення 22.06.2020 року Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист, а у подальшому, 15.01.2021 року старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Башинським Русланом Валерійовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64138944 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 48 630,36 грн. та моральної шкоди у розмірі 40 000 грн. (а.с. 87-88).

Відповідно до наданої відповідачем квитанції, зазначена сума була відшкодована у повному обсязі (а.с. 89).

Таким чином судом встановлено, що при зверненні до МТСБУ у листопаді 2018 року ОСОБА_4 зазначила, що взаєморозрахунок між нею та відповідачем не проводився (а.с. 16). У той же час із змісту рішення Святошинського районного суду м. Києва у цивільній справі № 759/1416/19 вбачається, що ОСОБА_4 у січні 2019 року звернулась із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, що полягала у відшкодування витрат, пов`язаних із лікуванням ОСОБА_3 та піклуванням про нього, а також моральної шкоди. Позовні вимоги було задоволено у повному обсязі, а ОСОБА_2 виплачено на користь ОСОБА_4 всю стягнуту судом суму.

Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог і у частині стягнення із відповідача витрат, пов`язаних із лікуванням ОСОБА_3 .

Таким чином, враховуючи, що витрати, пов`язані з лікуванням ОСОБА_3 , а також моральна шкода сплачені ОСОБА_2 на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва, доказів того, що смерть ОСОБА_3 , яка настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди була прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди суду не надано, а тому правових підстав для задоволення позову та стягнення на користь позивача в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою у суду немає.

Також у зв`язку з відмовою в позові підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В позові Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26.05.2022 року.

Суддя Т.В. Кириленко