Справа № 766/8414/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2022р. Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Зуб І.Ю.,

при секретарі судового засідання Щербань А.А.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (, місцезнаходження: 01135, м. Київ, пр. Перемоги, б.14) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

25.05.2021 року позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою.

16.06.2021 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Представник позивача приймав участь в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції. Повідомив суду, що перешкод для закриття підготовчого засідання не має, оскільки подані всі докази. Заперечував проти задоволення клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі на підставі п. 12 ч. 1 ст. 20 КПК України. В своїх запереченнях послався на постанови ВС у справах № 676/2149/20, 200/22363/16-а.

Відповідач та представник відповідача не з`явились в підготовче засідання, про час та дату розгляду повідомлялись, причини неявки суду не відомі.

Представником відповідача подано клопотання про закриття провадження у справі, оскільки у відповідності до п. 12 ч. 1 ст. 20 ГПК України дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Заслухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 12 частини першої статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах.

Статтею 125 Конституції України закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Статтею 1 ГПК України визначено, що Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч. 1 ст. 2 ГПК України).

Зі змінами у процесуальному законодавстві, які почали діяти з 15 грудня 2017 року, до господарського процесуального кодексу України також було внесено ряд змін (кодекс діє в новій редакції).

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема, справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Вказана позиція висловлена ВП ВС в постанові від 15.01.2020 року, справа № 492/1519/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в порядку регресу у розмірі 401527,43 грн., заподіяних діями такої посадової особи внаслідок незаконного звільнення працівника. Крім того, зазначає посилання на наявність повної матеріальної відповідальності посадової особи. Вказує, що в даний час відповідач звільнений з підприємства.

Тому, за правилами п.12 ч.1 ст.20 ГПК України цей спір підсудний судам в порядку господарського судочинства.

Посилання представника позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року № 200/22363/16-а суд відхиляє, оскільки в даній постанові, як і постанові ВС від 22.09.2021 року у справі № 676/2149/20, правовий висновок про розмежування цієї категорії спорів між публічно-правовими спорами та приватно-правовими, однак розмежування юрисдикції господарських та цивільних судів, яким обом підсудні приватно-правові спори, не здійснювалося.

Крім того, редакція п. 4-1 ч.1 ст.12 ГПК України, яка діяла до 15 грудня 2017 року, передбачала, що господарським судам підвідомчі справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю).

З 15 грудня 2017 року, із затвердженням нової редакції ГПК України, юрисдикція господарського суду поширилася у цій категорії справ не тільки на господарські товариства, але і на будь-які юридичні особи, в незалежності від організаційно-правової форми.

Тобто, постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року №200/22363/16-а є нерелевантна до даних правовідносин, оскільки змінилося правове регулювання в частині визначення юрисдикції належного суду.

Позивач звернувся до суду 25.05.2021 року. Так, на день звернення до суду із даною позовною заявою - наявна у законі норма, що прямо передбачає вирішення спору господарським судом, а саме п. 12 ч. 1 ст. 20 ГПК України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що спір, який виник між сторонами підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та погоджується з доводами клопотання представника відповідача про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд вважає що провадження у справі підлягає закриттю з вищевикладених підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити позивачу до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Відповідно до ч. 7 ст. 30 ГПК України спори між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) її посадової особи, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням юридичної особи.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1ст. 255 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (, місцезнаходження: 01135, м. Київ, пр. Перемоги, б.14) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про відшкодування матеріальної шкоди - закрити.

Повідомити позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарських судів, підсудність визначена ч. 7 ст. 30 ГПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяІ. Ю. Зуб