Справа № 682/554/21
Провадження № 2/682/381/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Славута

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :

головуючої судді Зеленської В.І,

з участю секретарки судових засідань Козир О.П.,

представника позивача - адвоката Нікітюка П.М.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

15.03.2021 адвокат Нікітюк П.М. в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики від 26 лютого 2019 р в розмірі 600 841 грн 97 коп, а саме: 278 477 грн 00 коп позики; 200 503 грн 44 коп процентів за користування позикою; 17 989 грн 61 коп інфляційних втрат; 103 871 грн 92 коп пені .

08.11.2021 адвокат Нікітюк П.М. подав заяву про зібльшення позовних вимог та просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 278 477 грн 00 коп заборгованості за позикою; 263 359 грн 44 коп процентів за користування позикою; 35 088 грн 10 коп інфляційних втрат; 172 377 грн 26 коп пені, а всього 749 301 грн 80 коп.

У вступному слові представник позивача позовні вимоги підтримав і пояснив, що 26.02.2019 між позивачем та відповідачкою було укладено договір позики, згідно з яким відповідачка ОСОБА_1 позичила у позивача ОСОБА_2 269 900,00 гривень, що становить 10 000,00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язання позики 26 лютого 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений Договір іпотеки, посвідчений нотаріусом та зареєстрвоаний в реєстрі за № 137. Предметом іпотеки є житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0844 га, кадастровий номер :02:001:0313 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 , що перебувають у власності відповідачки. Проте, відповідачка свого зобов`язання за договором позики не виконала, на час розгляду справи судом, а саме - станом на 08.11.2020 р ОСОБА_1 не повернула ОСОБА_2 суму позики в розмірі 10000 доларів США, що становить 278477 грн 00 коп, визначені договором проценти за користування позикою у розмірі 3% на місяць від суми позики, що становить 263 359 грн 44 коп, інфляційні витрати у розмірі 35 088 грн 10 коп. Договором позики передбачена також пеня за прострочення виконання грошового зобов`язання, розмір якої станом на 08.11.2021 р становить 172 377 грн 26 коп . На підставі викладеного просить позов задовольнити, а також стягнути з відповідачки в користь позивача судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_1 позовні вимоги визнала частково та у вступному слові пояснила, що 26 лютого 2019 року між нею та позивачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого вона позичила позивача 10 000 доларів США . За умовами договору позики вона зобов`язалась повернути позивачу готівкою в гривнях суму, еквівалентну 10 000 доларів США по курсу НБУ на момент розрахунку в строк до 26.02.2020 року з відсотками в розмірі 3% від суми позики за кожен місяць, що становить 3600 доларів США. У 2019 році її син здійснював погашення позики та перераховував кошти в рахунок погашення процентів по договору позики на банківські картки позивача НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , зокрема: 26.03.2019 р - 8150,00 грн; 27.05.2019 р - 7950,00 грн; 12.12.2019 р - 3000,00 грн, а всього 19100,00 грн. Тому вважає, що заборгованість за процентами повинна бути зменшена на 19100 грн. Вважає, що позивачем безпідставно нараховано борг за процентами з 26 лютого 2020 року по 08 листопада 2021 року, оскільки право позичальника на користування чужими грошима припиняється у зв`язку з настанням строку повернення кредиту, то і припиняється обов`язок сплачувати передбачені договором проценти за користування чужими грошовими коштами. Вона не заперечує такожпроти стягнення з неї суми інфляційних втрат в розмірі 35088,10 грн. Але вважає, що пеня нарахована поза строком позовної давності , тому просить в цій частині позовних вимог відмовити позивачу.

Щодо застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені представник позивача просить нарахувати пеню в межах строку позовної давності та врахувати, що позовна заява була надіслана до суду через засоби поштового зв`язку 04.03.2021 р.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

26 лютого 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Славутського районного нотаріального округу Хмельницької області Сапожнік Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 136 (а.с.10).

Пунктом 1 Договору позики передбачено, що ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_1 прийняла у позику 269 900,00 гривень, що становить 10 000,00 доларів США, та зобов`язалася повернути ОСОБА_2 готівкою в гривнях суму еквівалентну 10 000,00 доларів США по курсу НБУ на момент розрахунку в строк до 26.02.2020 року з нарахованими відсотками в розмірі 3% від суми позики за кожен місяць. позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві грошей готівкою. У разі відмови прийняти гроші, позичальник має право внести суму в депозит нотаріуса. Після повернення позики в повній сумі та нарахованих відсотків, ОСОБА_2 повинен написати заяву про повний розрахунок ОСОБА_1 з ним. Наявність заяви ОСОБА_2 підтверджує виконання ним свого обов`язку (а.с.10).

Отже, сторонами дотримано вимог закону щодо форми та умов договору позики, визначених у ст. 1047 ЦК України.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 2 Договору позики грошові кошти, які є предметом цього договору, передані позикодавцем та одержані позичальником до підписання цього договору, що підтверджується розпискою, написаною позичальником.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором позики виконав та передав ОСОБА_1 10000 доларів США, на що вказує письмова розписка ОСОБА_1 , складена відповідно до п. 2 Договору (а.с.157).

Пунктом 5 Договору позики визначено, що ОСОБА_1 , у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу ОСОБА_2 зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. В разі прострочення платежу ОСОБА_1 сплачує пеню в розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочки. Документом, що підтверджує безспірність заборгованості ОСОБА_1 та встановлює прострочення виконання зобов`язання вважається Договір позики та розписка ОСОБА_1 (а.с.10).

З метою забезпечення виконання грошового зобов`язання, 26 лютого 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0844 га для будівництва і обслуговування житловго будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0313, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-13).

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

ОСОБА_1 зобов"язалась повернути позивачу ОСОБА_2 готівкою в гривнях суму, еквівалентну 10000,00 доларів США по курсу НБУ на момент розрахунку, в строк до 26.02.2020 року з нарахованими відсотками в розмірі 3% від суми позики за кожен місяць , про що зазначено в п. 1 Договору позики (а.с.10).

В ході судового розгляду відповідачка не довела, що повернула позику або її частину чи проценти за Договором позики позивачу в порядку, визначеному 6 Договору .

Представник позивача стверджує, що відповідачка не повернула позичені гроші та проценти за Договором позики позивачу.

Пояснення відповідачки про те, що її син перераховував кошти в рахунок погашення процентів по Договору позики на банківські картки позивача НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , зокрема: 26.03.2019 р - 8150,00 грн; 27.05.2019 р - 7950,00 грн; 12.12.2019 р - 3000,00 грн, а всього 19100,00 грн, є необгрунтованими, оскільки такий порядок повернення боргу суперечить п. 6 Договору, а отже не може бути врахований судом, як часткове погашення боргу.

28 грудня 2020 року позивач направив на адресу відповідачки претензію з вимогою про вповернення заборгованості за договором позики ( а.с.19-21). Проте, відповідачка означену вимогу не виконала.

З розрахунку позивача вбачається, що розмір заборгованості відповідачки за договором позики становить: 278 477 грн 00 коп заборгованості за позикою; 263 359 грн 44 коп процентів за користування позикою; 35 088 грн 10 коп інфляційних втрат; 172 377 грн 26 коп пені, а всього 749 301 грн 80 коп. (а.с.161-170).

Наданий позивачем розрахунок є зрозумілим.

Проте, беручи до уваги, що сума неповернутої відповідачкою в користь позивача позики становить 10000 доларів США або 278477 грн за курсом Національного банку України на час звернення з позовом до суду (а.с.23) та підлягає задоволенню, суд знаходить, що решта позовних вимог підлягає задоволенню частково з таких підстав.

У постанові Великої Палати ВС у справі № 444/9519/12 заначено, що після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється. Що ж стосується нарахуванням процентів після закінчення строку дії кредитного договору, то Велика Палата ВС роз`яснила, що після закінчення строку кредитування, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Суть висновків постанови у справі № 444/9519/12 полягає у тому, що неприпустиме одночасне стягнення двох видів процентів різних за своєю правовою природою: 1) процентів за користування грошовими коштами згідно ч.2 статті 1048 і ч.2 статті 1050 ЦК України, та 2) процентів за прострочення виконання грошового зобовязання за ч. 2 статті 625 ЦК України.

Аналогічна позиція викладена Великою Палатою ВС у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 .

На підставі викладеного суд знаходить, що позовні вимоги про стягнення процентів за користування позикою підлягають задоволенню зха період строку дії Договору позики: з 26.02.2019 р по 26.02.2020 року. Провівши розрахунок, судом встановлено, що розхмір процентйв за користування позикою, що підлягає стягненню з відповідачки в користь позивача становить 3600 доларів США або 100251 грн 72 коп по курсу Національного Банку на час звернення з позовом до суду.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач не заявив вимогу про стягнення з відповідачки в його користь три проценти річних від простроченої суми відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Тому, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 13 ЦПК України , відповідно до якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, підстав для стягнення з відповідачки в користь позивача трьох процентів річних від простроченої суми позики за період з 26.02.2020 р по день звернення до суду чи на час подачі заяви про збільшення позовних вимог, суд не вбачає.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позовні вимоги про стягненн 35088 грн 10 коп інфляційних втрат з урахуванням вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України є законними та обгрунтованими.

Статтею 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог : скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідачка подала заяву про застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Строк виконання зобов`язання за Договором позики сплив 26.02.2020 р. Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення боргу за вказаним договором та про стягнення пені через засоби поштового зв`язку 04.03.2021 р, що стверджується поштовим штампом на конверті (а.с.33)

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦК України письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

З урахуванням наведеного, суд знаходить за необхідне застосувати строк позовної давності до позовних вимог про стягнення пені за невиконання грошового зобов`язання та визначити розмір пені в межах строку позовної давності, передбачного п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, і з урахуванням вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України - з 04.03.2020 р і по день подачі заяви про збільшення позовних вимог, тобто по 08.11.2021 р. Провівши розрахунок, суд знаходить, що до стягнення підлягає сума пені 170149 грн 45 коп ( 278477 грн : 100% х 0,1 % х 612 днів = 170149 грн 45 коп).

На підставі викладеного з відповідачки слід стягнути в користь позивача заборгованість за договором позики від 26 лютого 2019 р в розмірі 278477 грн 00 коп позики; 100251 грн 72 коп процентів за користування позикою за період з 26.02.2019 р по 26.02.2020 р; 35088 грн 10 коп інфляційних втрат за період з 26.02.2020 р по 08.11.2021 р; 170149 грн 45 коп пені, а всього - 583 966 грн 27 коп.

При зверненні з позовом до суду позивачем сплачено 7493 грн 03 коп судового збору (а.с.1, 164).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідачки слід стягнути в користь ОСОБА_2 5839 грн 66 коп судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4-13, 81, 82, 89, 141, 264-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 1047- 1049 ЦК України, суд

в и р і ш и в

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 , в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 , заборгованість за договором позики від 26 лютого 2019 р в розмірі 278477 грн 00 коп позики; 100251 грн 72 коп процентів за користування позикою; 35088 грн 10 коп інфляційних втрат; 170149 грн 45 коп пені, а всього - 583 966 грн 27 коп та 5839 грн 66 коп судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційнорї скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом десяти днів - до 28.01.2022 р.

Головуючий суддя Зеленська В. І.