РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 521/20660/21

провадження № 2/521/1674/22

17 травня 2022 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді Михайлюка О.А.,

при секретарі Жезняк Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач є споживачем послуг теплової енергії, постачальником якої є позивач.

В результаті не сплати відповідачем в добровільному порядку спожитих послуг, утворилась заборгованість, тому позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Позивач відповідно до заяви про зменшення позовних вимог від 22 лютого 2022 року просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача інфляційні витрати у розмірі 3277 (три тисячі двісті сімдесят сім) гривень 80 (вісімдесят) копійок та 3% річних у розмірі 1165 (одна тисяча сто шістдесят п`ять) гривень 54 (п`ятдесят чотири) копійки у зв`язку з тим, що відповідач 18 січня 2022 року добровільно погасив заборгованість за спожиту теплову енергію.

Представник позивача в судове засідання з`явився, просив суд задовольнити позовні вимоги відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з`явився, з`явилася його представник, не заперечувала проти задоволення позовних вимог відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що позивач здійснює діяльність з виробництва та централізованого постачання теплової енергії до житлового будинку АДРЕСА_1 (ОСББ «Європейський-44»; ЖК «Європейський») за період починаючи з 1 листопада 2017 року по теперішній час (опалювальні періоди: 2017-2018,2018-2019, 2019-2020, 2020-2021), що підтверджується листом Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області №02-20/1937 від 21 травня 2021 року.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Відповідно до доданих до позовної заяви квитанцій (рахунків на оплату за послуги опалення) за період листопад 2020 року - квітень 2021 року заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію склала 9435 (дев`ять тисяч чотириста тридцять п`ять) гривень 14 (чотирнадцять) копійок.

18 січня 2022 року відповідач в добровільному порядку сплатив суму заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 9435 (дев`ять тисяч чотириста тридцять п`ять) гривень 14 (чотирнадцять) копійок, що підтверджується меморіальними ордерами, які долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідачем вчасно не було здійснено жодних дій для погашення заборгованості за спожиту теплову енергію, а погашення існуючої заборгованості відбулося з простроченням та вже після звернення позивачем до суду з відповідною позовною вимогою.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Нарахування 3% річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі №6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц.

Позивачем здійснено розрахунок суми інфляційних витрат та 3% річних за несвоєчасну сплату за послуги з опалення.

Розмір заборгованості відповідно до наданого розрахунку за період листопад 2020 року - квітень 2021 року складає: інфляційні витрати у розмірі 3277 (три тисячі двісті сімдесят сім) гривень 80 (вісімдесят) копійок та 3% річних у розмірі 1165 (одна тисяча сто шістдесят п`ять) гривень 54 (п`ятдесят чотири) копійки.

Наданий позивачем розрахунок суд приймає до уваги, оскільки останній відповідає нормам закону.

За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» суму 3% річних та інфляційних витрат за невиконання зобов`язань.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про теплопостачання», ст. ст. 526, 598, 599, 610, 611, 625 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 141, 265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» інфляційні витрати у розмірі 3277 (три тисячі двісті сімдесят сім) гривень 80 (вісімдесят) копійок та 3% річних у розмірі 1165 (одна тисяча сто шістдесят п`ять) гривень 54 (п`ятдесят чотири) копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» - 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень в рахунок сплаченого судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Михайлюк

17.05.22