ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/66/22
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

24 січня 2022 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Пузанової Л.В.,

суддів: Склярської І.В.,

Чорної Т.Г.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , від імені якої діє ОСОБА_4 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 січня 2021 року,

встановив:

11 січня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області ухвалив у зазначеній справі рішення, на яке 21 грудня 2021 року ОСОБА_3 , від імені якої діє ОСОБА_4 , з порушенням установленого статтею 354 ЦПК України строку, який закінчився 10 лютого 2021 року, подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначила, що її представник ОСОБА_4 ознайомився із повним рішенням та матеріалами справи 12 листопада 2021 року.

Ухвалою апеляційного суду від 02 листопада 2021 року апеляційну скаргу як таку, що подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і вказані особою, яка її подала, у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави визнані неповажними, залишено без руху із наданням строку протягом десяти днів з дня вручення відповідної ухвали для звернення до суду апеляційної інстанції із заявою, в якій зазначити інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Скаржнику роз`яснено передбачені статтею 185 ЦПК України наслідки невиконання зазначених вимог.

У визначений ухвалою суду строк ОСОБА_3 , від імені якої діє ОСОБА_4 , звернулась до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначила інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду скаржник зазначила, що не мала можливості реалізувати своє право на апеляційне оскарження у визначений законом строк (до 19 липня 2021 року) у зв`язку із доглядом за її сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який влітку 2021 року захворів на COVID-19 та перебував під її постійним наглядом. Станом на день подання заяви її син перебуває на стаціонарному лікуванні у гастроентерескопічному відділенні КНП «Херсонська клінічна лікарня ім. О.С. Лучанського» із діагнозом цукровий діабет, що викликаний ускладненням після коронавірусної хвороби.

Вважає, що наведені обставини зумовили зміни у її повсякденному житті, зосередили її постійну увагу на здоров`ї дитини, відвідуванні лікарів, а тому за вказаних обставин вона вчасно не оскаржила рішення суду в апеляційному порядку.

Також послалась на положення цивільного процесуального законодавства щодо продовження процесуальних строків на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), відповідно до яких на період дії карантину обчислення процесуальних строків зупиняється і ухвалені під час дії карантину рішення суду набирають законної сили лише після його закінчення.

У підтвердження своїх доводів ОСОБА_3 надала копію свідоцтва про народження її сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та довідку Комунального некомерційного підприємства «Херсонська міська лікарня ім. О.С. Лучанського» Херсонської міської ради про те, що ОСОБА_5 знаходиться на стаціонарному лікуванні в гастроентерескопічному відділенні КНП «Херсонська клінічна лікарня ім. О.С. Лучанського» із діагнозом цукровий діабет з 26 грудня 2021 року по теперішній час.

За змістом глави 6 ЦПК України, яка регулює питання процесуальних строків, встановлено, що усі процесуальні дії вчиняються у строки визначені законом, а якщо строки не визначені законом, - у строки встановлені судом.

Відповідно до статті 354 ЦПК України, якою визначені строки на апеляційне оскарження, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, які беруть участь у справі. Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин його пропуску не забезпечить рівноваги між інтересами сторін та правової визначеності у цивільних відносинах, які є складовими принципу верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України, яка регламентує принцип верховенства права у цивільному судочинстві, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Ryssia»). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави для поновлення пропущеного строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження» (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року).

Коли строк для оскарження поновлюється після спливу значного періоду часу без жодної потреби у виправленні серйозних судових помилок чи недоліків правосуддя, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Тоді як вирішення питання про будь-яке поновлення строку на оскарження відноситься саме до повноважень національних судів, такі повноваження не є необмеженими. У кожній справі національні суди мають перевірити, чи є підстави для поновлення строку на оскарження виправданими, а також обґрунтувати своє рішення про поновлення строку (SABADASH v. UKRAINE № 28052/13, § 31-34, ЄСПЛ, від 23 липня 2019 року).

З огляду на матеріали справи, її розглянуто за відсутності сторін 11 січня 2021 року із складенням повного тексту рішення суду.

Копію рішення суд надіслав відповідачу 11 січня 2021 року, проте відомостей щодо її вручення засобами поштового зв`язку матеріали справи не містять (а.с. 40).

Однак, в матеріалах справи міститься заява відповідача від 17 червня 2021 року про ознайомлення з матеріалами справи, а також розписки від 18 червня 2021 року про отримання нею копії позовної заяви з додатками та копії оскаржуваного рішення (а.с. 43,44,45).

Отже, отримавши копію рішення суду 18 червня 2021 року, ОСОБА_6 з підстав невручення повного рішення суду у визначений законом строк мала право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у разі подання апеляційної скарги в строк до 19 липня 2021 року.

Ознайомившись з текстом рішення суду, відповідач у визначений законом строк відповідних дій з оскарження рішення суду першої інстанції не вчинила.

Згідно із положеннями статті 73 ЦПК України суд уповноважений поновити процесуальний строк за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Якщо вказані заявником підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

При цьому висновки суду щодо поважності причин пропуску процесуального строку мають бути мотивованими.

Однією із причин пропуску строку на оскарження постановленого судом в даній справі рішення ОСОБА_3 вважає ту обставину, що реалізувати своє право на апеляційне оскарження рішення суду протягом 30 днів з дня вручення рішення суду, тобто до 19 липня 2021 року, вона не мала можливості у зв`язку із здійсненням догляду за її хворим сином.

Із наданих ОСОБА_3 апеляційному суду документів, вбачається, що її син ОСОБА_5 є повнолітнім та знаходиться на стаціонарному лікуванні в гастроентерескопічному відділенні КНП «Херсонська клінічна лікарня ім. О.С. Лучанського» із діагнозом цукровий діабет з 26 грудня 2021 року по теперішній час.

Доказів про перебування її повнолітнього сина на лікуванні у зазначений нею період, зокрема, до 19 липня 2021 року, скаржник не надала.

Наведені ОСОБА_3 доводи щодо неможливості вчинення нею будь-яких процесуальних дій, в тому числі подання апеляційної скарги в строк до 19 липня 2021 року, спростовуються матеріалами справи, зокрема, поданою нею 08 липня 2021 року до суду заяви про роз`яснення оскаржуваного рішення, в задоволенні якої ухвалою суду від 09 липня 2021 року їй відмолено.

Доводи скаржника про продовження процесуальних строків на строк дії карантину внесеними Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ до розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України змінами судом також до уваги не приймаються, оскільки 17 липня 2020 року набрав чинності Закон України № 731 від 18 червня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», та яким пункт 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України викладено в новій редакції, яка виключила положення про продовження процесуальних строків на строк дії карантину та передбачила право учасників судового процесу на поновлення цих строків, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

При цьому відповідно до Прикінцевих та перехідних положень цього Закону процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Отже, продовжений Законом України № 540-IX від 30 березня 2020 року строк закінчувався через 20 днів після набрання Законом України № 731 від 18 червня 2020 року чинності 06 серпня 2020 року.

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України, якщо заяву про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку не буде подано особою у зазначений судом строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Враховуючи наведені вище обставини, положення норм процесуального права, та зважаючи на подання апеляційної скарги після спливу шести місяців із дня отримання копії рішення суду, що свідчить про обізнаність щодо ухвалення рішення та як наслідок - відсутність волевиявлення щодо апеляційного оскарження, суд вважає, що вказані ОСОБА_3 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження за відсутності доказів істотних перешкод чи труднощів з реалізації нею права на апеляційне оскарження у визначений законом строк, є неповажними, тому у відкритті апеляційного провадження за поданою апеляційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 185, 357, 358 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_3 , від імені якої діє ОСОБА_4 , в поновленні строку на апеляційне оскарження рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 січня 2021 року.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , від імені якої діє ОСОБА_4 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 січня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: І. В. Склярська

Т. Г. Чорна