Справа № 462/4875/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді - Гедз Б.М.

з участю присяжних: Волошина В.П., Пацули Г.Г.

секретаря - Ясниської В.Я.

заявника - ОСОБА_1

представника заявника - ОСОБА_2

представника заінтересованої особи - Леськів Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Залізничного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Львові, Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради про визнання особи безвісно відсутньою, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 14 липня 2021 року звернулася до суду із заявою про визнання її чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Литовеж Іваничівського району Волинської області, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 - безвісно відсутнім. Свої вимоги обґрунтовує тим, шо її чоловік ОСОБА_3 17 червня 2020 року вийшов з квартири АДРЕСА_2 , в якій він постійно проживав та поїхав в с. Литовеж Іваничівського району Волинської області, до села не доїхав і більше додому не повернувся, зв`язок з ним втрачено. Від нього не було ні листів, ні дзвінків та іншим особам не повідомляв про місце його перебування. 05 липня 2020 року вона звернулася із заявою до Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, в якій просила вжити заходів щодо розшуку її чоловіка ОСОБА_3 , який пішов з дому 17 червня 2020 року і не повернувся, однак заходи щодо його розшуку не дали ніяких результатів. Дана заява була зареєстрована та відомості внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, номер провадження 0001420, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Встановлення безвісної відсутності ОСОБА_3 необхідне для отримання пенсії по втраті годувальника, оскільки вони з дочкою фактично знаходилися на утриманні чоловіка, так як вона є інвалідом третьої групи, отримує мінімальну пенсію та пенсію на доньку ОСОБА_4 , інваліда другої групи з дитинства. На підставі наведеного просить заяву задовольнити.

В судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали, надали пояснення аналогічні наведеним у заяві та додатково зазначили, що факт відсутності ОСОБА_3 в місці його постійного проживання підтверджується актами, складеними ОСББ з місця проживання, відповідями з правоохоронних органів та показаннями свідка ОСОБА_5 . Просять заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні не заперечила проти заяви, зазначила, що в матеріалах справи достатньо доказів для визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім.

Представник заінтересованої особи Залізничного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Львові у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час слухання і суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності. При цьому, представником подано письмові пояснення, в яких зазначила, що Головне управління Пенсійного фонду України не може виступати в якості заітересованої особи у даній справі.

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, свідка ОСОБА_5 , яка підтвердила факт відсутності ОСОБА_3 в місці постійного проживання з літа 2020 року та вжиття заявником заходів для встановлення його місця перебування, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підставна і підлягає до задоволення.

Як встановлено судом, 30 серпня 1980 року у Литовезькій сільській раді Іваничівського району Волинської області був укладений шлюб між ОСОБА_3 , 1956 р.н. та ОСОБА_6 , 1959 р.н. Від шлюбу народилася дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 , яка є інвалідом 2 групи з дитинства, згідно копії посвідчення серії НОМЕР_3 . Заявник є інвалідом третьої групи загального захворювання.

Згідно паспортних даних заявниці та дочки ОСОБА_4 , такі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Актами ОСББ "Садова 9 Львів" від 04.11.2020 р., 05.02.2021 р., 17.05.2021 р., 14.08.2021 р., підтверджено, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але за даною адресою не проживає, що підтверджено сусідами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Також встановлено, що ОСОБА_3 17.06.2020 р. вийшов з квартири АДРЕСА_2 , в якій постійно проживав, поїхав у с. Литовже Іваничівського району Волинської області і не повернувся більше додому та з того часу жодних відомостей про місце його перебування немає.

Так, згідно відповіді старшого слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області від 13.07.2020 р. заява ОСОБА_1 про зникненн її чоловіка ОСОБА_3 прийнята і зареєстрована 05.07.2020 р. в ЄРДР, реєстраційний номер №0001420 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

А згідно листа в.о. першого заступника керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області від 24.03.2021 р., матеріали вищезгаданого кримінального провадження скеровано у СВ відділення поліції № 2 Червоноградського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, за територіальною підслідністю.

13.07.2021 р заявник ОСОБА_1 повторно зверталася у Червоноградський відділ поліції ГУ НП у Львівській області про надання інформації щодо проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001420.

Судом отримана інформація з Червоноградського відділу поліції ГУ НП у Львівській області від 23.12.2021 р. про те, що ОСОБА_3 перебуває у розшуку як безвісно зниклий за ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області від 13.07.2020 р. Матеріали кримінального провадження скеровано до Нововолинського ВнП Володимир-Волинського ВП ГУ НП у Волинській області.

Таким чином, у місці постійного проживання ОСОБА_3 немає відомостей про місце його перебування більше одного року, тобто з 17.06.2020 р., а заходи ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області (на той час Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області) щодо його розшуку, про проведення яких зверталася ОСОБА_1 , результатів не дали.

Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Отже, обов`язковою підставою для звернення до суду щодо вирішення питання про визнання фізичної особи безвісно відсутньою є відсутність відомостей про її місце перебування.

Згідно ч. 3 ст. 43 ЦК України порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Верховний Суд 22 листопада 2018 року у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Також, належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ №72641734).

З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Також, судом з`ясовано, що оголосити безвісно відсутнім ОСОБА_3 необхідно заявниці для отримання пенсії по втраті годувальника.

Виходячи із зазначеного та враховуючи, що в місці постійного проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 вже більше одного року немає жодних відомостей про його місцеперебування і встановити таке не вдається, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити і визнати ОСОБА_3 безвісно відсутнім, бо це породжує для заявника певні правові наслідки.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.76-89, 263-265, 268, 305-309 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Литовеж Іваничівського району Волинської області, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 - безвісно відсутнім.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа:Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Виговського, 34.

Залізничне об`єднане управління Пенсійного фонду України у м. Львові, м. Львів, вул. Городоцька, 172.

Повний текст рішення складено 27.05.2022 р.

Суддя: (підпис) Б.М.Гедз

Присяжні: (підпис) Г.Г. Пацула

(підпис) В.П. Волошин

З оригіналом згідно

Суддя Б.М.Гедз