Справа № 274/2313/22 Провадження № 2/0274/1003/22
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
УХВАЛА

27.05.22 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд),

розглянувши матеріали позовної заявикерівника Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області
доОСОБА_1
проповернення земельної ділянки водного фонду та водного об`єкту,

В С Т А Н О В И В:

Керівник Бердичівської окружної прокуратури звернувся в інтересах держави в особі Семенівської сільської ради Бердичівського району з позовом, в якому просить зобов`язати ОСОБА_1 повернути Семенівській сільській раді Бердичівського району Житомирської області водний об`єкт, який знаходиться на території с. Терехове Семенівської сільської ради, за межами населених пунктів площею 2,6576 га.

Позов обґрунтований тим, що приватний підприємець ОСОБА_1 після закінчення строку дії укладеного з ним договору оренди земельної ділянки, яка стосується предмета спору, останню не повернув.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що між Бердичівською районною державною адміністрацією та приватним підприємцем (тобто фізичною особою підприємцем) ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду від 17.12.201 р., відповідно до умов якого земельна ділянка, яка стосується предмета спору, була передана в оренду фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 для риборозведення.

З відкритих джерел у мережі Інтеренет вбачається, що державна реєстрація фізичній особі підприємця ОСОБА_1 припинена, основним видом його господарської діяльності було "рибне господарство".

Вказане свідчить про те, що земельна ділянка передавалась суб`єкту господарювання (стаття 55 Господарського кодексу України) фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 , для здійснення господарської діяльності.

У частині третій статті 3 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Статтею 45 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Відтак господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 р. у справі № 127/23144/18.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у справі № 127/23144/18 звернула увагу на те, що Господарським процесуальним кодексом встановлено, що сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути юридичні особи, фізичні особи-підприємці і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду в господарських судах, чітко визначені положеннями Господарського процесуального кодексу.

Отже, господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Велика Палата проаналізувавши положення законодавства погодилася, що однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізично особи підприємця є те, що в разі припинення суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Крім цього, набуття статусу фізично особи підприємця не означає, що всі подальші правовідносини за участю цієї особи мають ознаки господарських, а спори з її участю належать до господарських, адже фізична особа продовжує діяти як учасник цивільних відносин, зокрема укладаючи правочини для забезпечення власних потреб, придбаваючи нерухоме та рухоме майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.02.2020 р. у справі № 916/385/19).

Отже, вирішення питання про юрисдикційність спору за участю фізичної особи підприємця залежить від того, виступає чи не виступає фізична особа як сторона в спірних правовідносинах суб`єктом господарювання та чи є ці правовідносини господарськими.

Зважаючи на викладене, Суд приходить до висновку, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки спір у ній пов`язаний з господарською діяльністю, що раніше здійснювалася ОСОБА_1 як фізичною особою підприємцем.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином у відкритті провадження у справі має бути відмовлено.

Керуючись статтями 4, 19, 186, 258 261 Цивільного процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом керівника Бердичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області до ОСОБА_1 про повернення земельної ділянки водного фонду та водного об`єкту.

2. Роз`яснити керівнику Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В.Корбут