Справа № 944/1437/22
Провадження №2/944/828/22
про залишення позовної заяви без руху
30.05.2022 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Матвіїв І.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Яворівської міської ради Львівської області, ОСОБА_2 про визнання частково недійсним та часткове скасування рішення сесії органу місцевого самоврядування, визнання недійсним рішення державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,
02 травня 2022 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Яворівської міської ради Львівської області, ОСОБА_2 про визнання частково недійсним та часткове скасування рішення сесії органу місцевого самоврядування, визнання недійсним рішення державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.
Згідно з інформацією ГУ ДМС України у Львівській області про зареєстроване місце проживання відповідача, яка надійшла до суду 18.05.2022, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказана позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.
Відповідно до частини четвертої статті 177 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Так, позивачем у позовній заяві міститься клопотання про звільнення його від сплати судового збору, оскільки він знаходиться у скрутному матеріальному становищі і не має грошових коштів на сплату судового збору, зазначає що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного його доходу.
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України Про судовий збір, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.1 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов"язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Отже, за змістом наведеної норми єдиною підставою для відстрочення, розстрочення, зменшення розміру або звільнення сплати судового збору є майновий стан сторони, який унеможливлює чи створює істотні перешкоди у сплаті нею судового збору у встановленому законом розмірі, про наявність якого сторона має надати належні і допустимі докази.
Аналогічні роз`яснення містить п.29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", згідно якого єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони, (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Відповідно до позовної заяви, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є майновий стан позивача, тобто фізичної або юридичної особи (довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, податкова декларація про доходи, тощо). Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку, розмірі і в строки покладається на цю особу.
У розумінні приписів статті 8 Закону України № 3674-VІ «Про судовий збір» відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин. При цьому, позивач має довести існування фінансових труднощів.
Водночас, позивачем не надано суду достатніх доказів наявності обставин щодо відсутності коштів на оплату судового збору як підстави для звільнення від сплати судового збору. У даному випадку позивач лише посилається на відсутність коштів та скрутний матеріальний стан, проте документально цього належним чином не підтверджує.
Отже, твердження позивача про те, що розмір судового збору перевищує 5% розміру його річного доходу, є необґрунтованими та не доведеними.
Крім того, надана позивачем довідка не може свідчити про те, що позивач не має інших джерел для існування та забезпечення своїх потреб - зокрема для сплати судового збору (вклади, нерухоме та рухоме майно, з якого отримується дохід, компенсації, сукупний дохід родини тощо).
Позивачем не надано й документів на підтвердження того, що він має статус малозабезпеченої особи, дохід якої є нижчим від прожиткового мінімуму, що могло б беззаперечно свідчити про його скрутне матеріальне становище.
Жодних інших доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору позивачем надано не було.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для звільнення від сплати судового збору.
Оскільки суд не наділений повноваженнями відстрочити (звільнити) сплату судового збору без будь-яких достатніх правових підстав та, враховуючи, що відстрочення (звільнення) сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, приходжу до висновку про відмову у звільненні від сплати судового збору.
Із позовної заяви вбачається, що вимоги про визнання частково недійсним та часткове скасування рішення сесії органу місцевого самоврядування, визнання недійсним рішення державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, тобто фактично у позовній заяві об`єднано три вимоги немайнового характеру.
З огляду на вказані вимоги закону, за подання даного позову позивачу належить сплатити судовий збір в розмірі 2977,20 (992,40 грн*3 позовні вимоги).
З огляду на вищезазначене, позивачу потрібно сплатити судовий збір за позовні вимоги та надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору або копії документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Після виправлених недоліків надати відповідну позовну заяву до суду та її копії у відповідності до кількості учасників процесу.
Згідно ч.1 ст.177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб із дотриманням вимог ст. 95 ЦПК України.
Статтею 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Проте, в порушення вимог ст.177 ЦПК України, додані до позовної заяви ксерокопії письмових доказів, а саме: копія державного акту є неналежної якості, з якого неможливо встановити, доказом якої обставини є вказаний документ (його зміст за копіями не читається). Також, рішення Яворівського районного суду Львівської області від 15.09.2020 (справа №2-1162/11) та ухвала Львівського апеляційного суду від 25.02.2022 (справа №2-1162/11), на яких не міститься відмітка про те, що рішення та ухвала набрали законної сили станом на день подачі позовної заяви. Інші додані до позовної заяви копії документів не засвідчені жодним чином. Копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 29.12.2012 - засвідчено ОСОБА_4 .
Згідно п. 5.26 Розділу 5 Вимог до оформлювання документів ДСТУ 4163:2020, затверджених наказом ДП Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості № 144 від 01 липня 2020 року, відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів Згідно з оригіналом (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.
Тому, позивачу необхідно надати належним чином засвідчені копії додатків до позовної заяви.
Частиною першою статті 185 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Враховуючи викладене, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з встановленням строку для усунення вказаних вище недоліків.
Керуючись ст.175, 177, 185, 258 261 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,
Позовну заяву ОСОБА_1 до Яворівської міської ради Львівської області, ОСОБА_2 про визнання частково недійсним та часткове скасування рішення сесії органу місцевого самоврядування, визнання недійсним рішення державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою залишити без руху.
Встановити ОСОБА_1 строк десять днів з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
В разі не усунення до встановленого терміну недоліків, зазначених в ухвалі, заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу з усіма додатками до неї.
Ухвала оскарженню не підлягає. Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя І.М. Матвіїв