Дата документу 20.01.2022
Справа № 501/2450/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Смирнова В.В.,

при секретарі судового засідання - Кочкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Чорноморськ цивільну справу № 501/2450/21

за позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , адреса листування: АДРЕСА_2

ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , адреса листування: АДРЕСА_2

до

відповідача: Акціонерного товариства «Українська залізниця», місцезнаходження за адресою: 03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5

предмет та підстави позову: про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю,

за участі учасників справи:

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

ВСТАНОВИВ:

І. виклад позиції позивача та відповідача.

23.07.2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (позивачі) звернулися до суду з позовом до АТ «Українська залізниця» (відповідач) про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю, посилаючись на те, що 30.10.2020 року, потяг №4851 (резервний локомотив ЧМЕЗ № 2998 ТЯ-1 Одеса-Сортувальна) на 25 км ПК 6 скоїв наїзд на гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка від отриманих травм померла, та гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який отримав травми .

За фактом настання цієї події внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001491 та розпочато досудове розслідування.

Враховуючи зазначене, позивач просить суд:

Стягнути з АТ «Українська залізниця» (Ідентифікаційний код юридичної особи - 40075815) - 250 000 грн. відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 , сина загиблої.

Стягнути з АТ «Українська залізниця» (Ідентифікаційний код юридичної особи - 40075815) - 250 000 грн. відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_2 , чоловіка загиблої.

Відповідач надав відзив до суду, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 84-89).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивачів ОСОБА_5 від 23.07.2021 року надав до суду клопотання про витребування доказів (а.с. 13-14).

Представник позивачів ОСОБА_5 від 25.08.2021 року надав до суду клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції (а.с. 38-39).

Представник позивачів ОСОБА_5 від 20.09.2021 року надав до суду клопотання про проведення судового засідання зі їх відсутності (а.с. 45).

Представник відповідача ОСОБА_3 22.09.2022 року надала до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 46-47)

Представник відповідача надав відзив до суду, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 84-89).

Представник відповідача надав до суду матеріали по справі, просив суд долучити до справи зазначені матеріали (а.с. 116).

Представник позивачів ОСОБА_5 від 18.11.2021 року надав до суду клопотання про проведення судового засідання зі їх відсутності (а.с. 123).

Представник відповідача надав до суду заяву про закриття підготовчого судового засідання (а.с. 124).

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 не підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

29.07.2021 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області відкрито провадження по справі (а.с. 11).

30.07.2021 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області задоволено клопотання про витребування доказів (а.с. 34).

25.08.2021 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області відмовлено в задоволенні заяви про проведення відеоконференції (а.с. 41).

29.11.2021 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області закрито підготовче засідання по справі (а.с. 126).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 02.11.2020 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 17).

Відповідно довідки про причину смерті № 454 від 02.11.2020 року, ОСОБА_4 »Пішохід травмований при зіткненні з поїздом» (а.с. 18).

Згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками вказано ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (а.с. 19).

Відповідно свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 уклав шлюб від 25.11.1961 року, з ОСОБА_4 , прізвище нареченої після шлюбу, « ОСОБА_4 »(а.с. 24).

Згідно кримінального провадження № 0001491 за ст. 276, ч. 3 КК України відкрито від 30.10.2020 року, з поміткою - закрито 29.12.2020 року (а.с. 52-79).

Відповідно лікарського свідоцтва про смерть № 454 від 02.11.2020 року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 від розтрощення мозку, відкритого перелому склепіння, основи та ліцьового черепу, пішохід травмований при зіткненні з поїздом (а.с. 80-81).

Згідно постанови про закриття кримінального провадження, зазначено, що в ОСОБА_4 не виявлено ознак насильницької смерті, та в зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення закрити провадження №0001491 за ст. 276, ч. 3 КК України відкрито (а.с. 82)

Відповідно акту службового розслідування аварії від 04.11.2020 року, вказано про те, що 30.10.2020 року, потяг №4851 (резервний локомотив ЧМЕЗ № 2998 ТЯ-1 Одеса-Сортувальна) на 25 км ПК 6 скоїв наїзд на гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка від отриманих травм померла, та гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який отримав травми, відомості з лікарні не надано. Вини працівників залізничного транспорту не виявлено(а.с. 92-94).

Згідно протоколу № ПЧ-1-12/172 від 03.11.2020 року за розглядом обставин транспортної події - травмування сторонніх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_2 поїздом №4851 - вини працівників АТ «Українська Залізниця» не вбачати (а.с. 95-108).

V. Оцінка Суду.

Згідно з ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої ст. 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Виходячи з наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 760/28302/18-ц (провадження № 61 - 12464св20), від 02 листопада 2020 року у справі № 133/1238/17 (провадження № 61 - 19345св19).

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Під непереборною силою необхідно розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого розуміють, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату.

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (ч.2 ст. 1193 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених ч. 1 ст. 1195 цього Кодексу (витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо), у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, та у разі відшкодування витрат на поховання.

АТ «Українські залізниці», з яким машиніст перебував у трудових відносинах, має нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Враховуючи ту обставину, що джерелом підвищеної небезпеки, що належить відповідачу завдано моральну шкоду позивачам, суд приходить до висновку, що з АТ «Українська залізниця» слід стягнути в користь позивачів суму у розмірі -50 000,00 грн. кожному, за завдану моральну шкоду.

Визначаючи саме такий розмір моральної шкоди, суд, у відповідності до ст. 23 ЦК України, враховує, нервовий стрес, глибину душевних та фізичних страждань, які було завдано позивачам внаслідок смерті власної матері та дружини, факт порушення нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При визначені розміру заподіяної позивачам матеріальної та моральної шкоди, суд враховує характер і обсяг душевних та психічних страждань, які зазнали позивачі, характер майнових та немайнових втрат, їх тривалість, вимушеність змін в життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також те, що наслідки ДТП, що сталася 30.10.2020 року, стали стресовою ситуацією для позивачів, як на час ДТП так і після ДТП, що позивач ОСОБА_2 отримав як тілесні ушкодження та поніс моральні страждання, так і позивач ОСОБА_1 поніс моральні страждання.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258, 259, 263 - 265, 352 Цивільного процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з АТ «Українська залізниця» (Ідентифікаційний код юридичної особи - 40075815) відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 , сина загиблої, у розмірі 250 000,00 грн. (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок), ОСОБА_2 про стягнення з АТ «Українська залізниця» (Ідентифікаційний код юридичної особи - 40075815) відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 , сина загиблої, у розмірі 250 000,00 грн. (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок)- задовольнити частково.

Стягнути з АТ «Українська залізниця» (Ідентифікаційний код юридичної особи - 40075815) відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 , сина загиблої , у розмірі 50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з АТ «Українська залізниця» (Ідентифікаційний код юридичної особи - 40075815) відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_2 , чоловіка загиблої, у розмірі 50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 20 січня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В. Смирнов.