Номер провадження: 22-ц/813/2038/22
Справа № 523/2993/20
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Хухрова С.В.,

переглянувши справу №523/2993/20 за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2020 року у складі судді Кисельова В.К., -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», звернувшись 24 лютого 2020 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Договір №б/н від 8 жовтня 2010 року, за яким отримано кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на порушення зобов`язань за договором, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 за Договором №б/н від 8 жовтня 2010 року заборгованість станом на 15 грудня 2019 року в загальній сумі 135940,47 грн. та судові витрати в сумі 2102,00 грн. (а.с.1-6).

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 13 березня 2020 року відкрито провадження у справі (а.с.47).

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала, зазначивши у відзиві, що мала кредитну картку «Універсальна», на яку вносила грошові кошти, карткою користувалася для сплати комунальних платежів, кредитів не отримувала. До позову додано Анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 8 жовтня 2010 року, проте кредитний договір як такий відсутній. 16 вересня 2015 року з її мобільний телефон стали надходити незрозумілі дзвінки із банку, при зверненні до банку стало відомо про зняття з рахунку грошових коштів в сумі близько 8000,00 грн. Про крадіжку з карткового рахунку коштів звернулася з відповідними заявами до служби внутрішньої безпеки банку та до поліції, зокрема, було відкрито кримінальне провадження №0006141. Через п`ять років після цих подій банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, до виникнення якої вона не має жодного відношення. Оскільки вона не укладала та не підписувала кредитний договір, то немає підстав для стягнення з неї будь-якої заборгованості. В анкеті-заяві №б/н від 8 жовтня 2010 року не зазначена процентна ставка, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Не надано підтверджень того, що саме додані до позову Витяг з Тарифів та Вимог з Умов були надані їй 8 жовтня 2010 року для ознайомлення і погодження, а також те, що вказані документи на 8 жовтня 2010 року взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки тощо. Відповідач звернула увагу на правову позицію, викладену у постанові від 3 липня 2019 року в справі №342/180/17 Великої Палати Верховного Суду, та заявила про наявність підстав для відмови в позові за спливом позовної давності (а.с.52-57).

Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» надано відповідь на відзив, за змістом якої надано пояснення щодо форми кредитного договору, ознайомлення відповідача з Умовами кредитування, надання банком доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань, щодо правомірності односторонньої зміни тарифів та інших умов обслуговування, посилання відповідача на заволодіння коштами третіми особами, посилань на постанову Верховного Суду в справі №342/180/17, щодо строків позовної давності тощо (а.с.73-90).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено за спливом строку позовної давності (а.с.129-133).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення суду.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення вимог (а.с.135-137).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у помилковості висновку суду про сплив позовної давності. Суд не звернув увагу на те, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається із наступного дня після спливу строку дії картки. Надана відповідачу картка 5168 …. …. 1663 мала термін дії до 10/19, з позовом банк до суду звернувся у 2020 році, тобто в межах строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує підтриманням позиції, викладеної в суді першої інстанції (а.с.171-176).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

8 жовтня 2010 року ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в АТ КБ «ПриватБанк» підписала анкету-заяву, в якій зазначила про свою згоду з тим, що анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають Договір, що вона ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку у письмовому вигляді. Згідно анкети-заяви ОСОБА_1 зобов`язалася в подальшому самостійно знайомитися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку на сайті банку (а.с.12).

На підставі укладеного у такий спосіб Договору №б/н від 8 жовтня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , останньою отримано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно розрахунку за Договором №б/н від 8 жовтня 2010 року заборгованість станом на 15 грудня 2019 року, що визначена до стягнення, склала 135940,47 грн., з них: 10680,37 грн. заборгованість за кредитом (в тому числі за простроченим кредитом 10680,37 грн.); 1921,28 грн. заборгованість за відсотками на прострочений згідно статті 625 ЦК України; 123338,82 грн. пеня за період з 8 жовтня 2010 року по 1 березня 2019 року (а.с.7-11).

Згідно інформації АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 згідно Договору б/н від 8 жовтня 2010 року видано картку НОМЕР_2, картку НОМЕР_3, остання картка терміном дії до 10/19, тобто до жовтня 2019 року включно (а.с.111).

Виписка по картковому рахунку ОСОБА_1 відображає рух коштів із зазначенням дати, деталей, суми грошових операцій, тобто містить деталізацію усіх дебетних та кредитних платежів по платіжних картках в період їх дії (а.с.107-108).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, виникають зобов`язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

На підставі укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 . Договору №б/н від 8 жовтня 2010 року виникло грошове зобов`язання, що мало сторонами договору виконуватись належним чином, проте, фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуто, що мало наслідком звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, які аналогічні правовим висновкам Верховного Суду України, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України).

Строк дії виданої ОСОБА_1 платіжної картки картку НОМЕР_3 встановлено до 10/19, тобто до 31 жовтня 2021 року, з позовом до суду АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 24 лютого 2020 року, тобто в межах строку загальної позовної давності тривалістю у три роки, зокрема щодо вимоги про повернення кредиту в повному обсязі.

3 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) прийнято постанову щодо стягнення грошових коштів по договору приєднання, за змістом якої банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 3 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, встановлено, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

За таких обставин, враховуючи вищевказаний правовий висновок, суд констатує наявність підстав для задоволення вимог банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 10680,37 грн. та відсутність підстав для задоволення вимог в частині стягнення пені за період з 8 жовтня 2010 року по 1 березня 2019 року в сумі 123338,82 грн.

У даному випадку вказана правова позиція застосуванню підлягає, так як в справі відсутня підписана ОСОБА_1 . Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка містить всі фінансові умови надання платіжної картки та розрахунок суми плати за користування кредитними коштами, рівно як і відсутній підписаний ОСОБА_1 оформлений у відповідності до Додатку №1 до Закону України «Про споживче кредитування» Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому б були зазначені оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка та інше.

Крім того, доводи апеляційної скарги не містять обґрунтування того, що до виниклих правовідносин не підлягає застосуванню правова позиція Великої Палати Верховного Суду, що сформована у постанові від 3 липня 2019 року в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

Вимоги про стягнення відсотків в сумі 1921,28 грн., нарахованих на прострочений кредит на підставі статті 625 ЦК України, не містять обґрунтування ні в позові чи у відповіді на відзив, ні в апеляційній скарзі. Із наявного в справі загального розрахунку заборгованості за Договором №б/н від 8 жовтня 2010 року принцип нарахування цих відсотків не вбачається, що унеможливлює перевірку правильності нарахування заявленої до стягнення суми.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 жовтня 2015 року зареєстровано кримінальне провадження №0006141 за заявою ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України (2001 року), щодо заволодіння у період часу з 16 вересня 2015 року шахрайським шляхом коштами в сумі 8110,00 грн. (а.с.117, 118, 126).

Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено визначення електронного платіжного засобу (п.1.14) - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ; визначення платіжної картки (п.1.27) - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або з відповідного рахунку банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Відповідно до частини 16 статті 14 Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором; до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач.

Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви про блокування коштів на Картрахунку і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки до спор-листа Платіжної системи.

ОСОБА_2 про втрату картки не заявляла, відповідно особа, яка отримала кошти мала в наявності платіжну картку і знала ПІН-код властивий даній картці, а згідно пункту 1.1.1.122 Договору РІN-код відомий лише держателю картки та необхідний для здійснення операцій з Платіжною карткою.

У зв`язку з відсутністю доказів звернення ОСОБА_2 до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про внесення картки в стоп-лист платіжної системи, а також звернень про втрату картки, посилання на заволодіння коштами третіми особами у період 16-17 вересня 2015 року не може прийматися як підстава для відмови у стягненні заборгованості за Договором №б/н від 8 жовтня 2010 року.

ОСОБА_1 має 2 групу інвалідності з 5 серпня 2020 року довічно, з огляду на що на неї поширюються пільги щодо сплати судового збору, передбачені пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с.116).

В порядку статті 141 ЦПК України понесені та документально підтверджені витрати АТ КБ «ПриватБанк» на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 2102,00 грн., за подання апеляційної скарги в сумі 3153,00 грн., а всього в загальній сумі 5255,00 грн. підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 12 травня 2022 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2020 року - скасувати.

Позов акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () за Договором №б/н від 8 жовтня 2010 року заборгованість станом на 15 грудня 2019 року за тілом кредиту в сумі 10680 грн. 37 коп.

Витрати акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () на сплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальній сумі 5255 грн. 00 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 травня 2022 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова