ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Херсон

справа № 766/18763/18

провадження № 22-ц/819/25/22

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Склярської І.В.,
секретарАвтонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С.І. від 03 березня 2021 року, в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29 травня 2018 року о 07 годині 30 хвилин з вини відповідача ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належному йому на прав власності автомобілю «Nissan», номерний знак НОМЕР_1 завдано механічних пошкоджень.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 01 червня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

За висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 04 червня 2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 329 177,70 грн, величина втрати товарної вартості 32 473,16 грн, а всього розмір завданої матеріальної шкоди складає 361 650,86 грн.

На підставі полісу № АМ 1629803 страховою компанією «Альфа-Гарант» йому було виплачено страхове відшкодування у розмірі 98 000 грн, а тому різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 263 650,86 грн.

Посилаючись на те, що відповідач, добровільно відмовляється відшкодувати завдану шкоду, позивач, просив стягнути на його користь з ОСОБА_1 263 650,86 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 20 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, порушеннях звичайного способу життя внаслідок неможливості використання транспортного засобу, та понесені судові витрати.

Заочним рішенням суду від 03 березня 2021 року позов задоволено.

Ухвалою суду від 26 серпня 2021 року у задоволенні зави ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що висновки суду щодо наявності правових підстав для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди за відсутності належних та допустимими доказів розміру такої шкоди, не відповідають обставинам справи, зокрема судом не враховано, що описані у звіті експертного автотоварознавчого дослідження, який не є висновком судового експерта, пошкодження автомобіля не відповідають ушкодженням, які завдані внаслідок ДТП, а факт завданої позивачеві моральної шкоди не підтверджено доказами.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 викладені в ній доводи не визнав, судове рішення просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач, з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належних кожній із сторін транспортних засобів, є відповідальним за шкоду, завдану позивачеві пошкодженням автомобіля, тому з нього на користь останнього підлягають стягненню збитки у розмірі вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з врахуванням здійсненої страховиком страхової виплати, а також моральна шкода, визначений позивачем розмір грошового відшкодування якої відповідає характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, його немайнових втрат, тяжкості вимушених змін у його житті, часу та зусиллям, необхідним для відновлення попереднього стану.

В процесі розгляду справи суд встановив, що 29 травня 2018 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Daewoo Sens», номерний знак НОМЕР_2 , в місті Херсоні на перехресті вул. Театральної та вул. Рішельєвська при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Театральна не надав перевагу в русі автомобілю «Nissan», номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого скоїв з ним зіткнення та транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

За наведеним фактом ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.06.2018 року, яка набрала законної сили 12.06.2018 року, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а. с.14).

Власником транспортного засобу Nissan Х-Trail, номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 .

Відповідно до звіту №16/1 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріальних збитків, спричинених власнику транспортного засобу, складеного ОСОБА_4 , який має кваліфікацію судового експерта за спеціальністю «визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитків, завданих володільцю транспортного засобу», 04 червня 2018 року, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу Nissan Х-Trail, номерний знак НОМЕР_1 , на момент пошкодження в ДТП 29.05.2018 року складає 329 177,70 грн; вартість матеріальних збитків, завданих власнику, складає 361 650,86 грн, в тому числі величина втрати товарної вартості складає 32 473,70 грн. При цьому ринкова вартість автомобіля до його пошкодження становить 571 803,27грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» згідно із полісом №АМ/1629803, відповідно до якого ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого, становить 100 000 гривень, а франшиза 2 000гривень.

Страховик здійснив на користь позивача виплату страхового відшкодування в сумі 98 000гривень.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із пунктом першим частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, визначені статтею 1192 ЦК України, відповідно до якої, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 22 ЦК України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Враховуючи, що належний позивачеві транспортний засіб був пошкоджений в результаті зіткнення з транспортним засобом під керуванням відповідача, що сталося з вини останнього і наведена обставина ґрунтується на належних та достатніх доказах та учасниками справи не оспорюється, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити ОСОБА_3 різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля, яка включає втрату його товарної вартості, та страховою виплатою в розмірі 263 650,86 гривень (361 650,86 грн-98 000 грн).

Що ж стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то при їх вирішенні суд правильно керувався положеннями статті 23 ЦК України, відповідно до яких особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а також вимогами статті 1167 ЦК України, яка передбачає, що моральна шкода, завдана особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд обґрунтовано, з додержанням приписів статті 23 ЦК України врахував душевні страждання, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна, позбавленням можливості використовувати транспортний засіб за призначенням та необхідністю вживати додаткових заходів для організації свого життя. Наявність наведених обставин є очевидною та не потребує підтвердження доказами, а визначений розмір грошового відшкодування (20 000 грн), на думку колегії суддів, відповідає вимогам розумності і справедливості.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних та достатніх доказах і як такі, що висновків суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, посилання скаржника на те, що фактичний розмір завданої позивачеві шкоди не підтверджений належними та допустимими доказами, спростовано наданим позивачем звітом експертного товарознавчого дослідження №16/1, із змісту якого слідує, що він складений 04.06.2018 року ОСОБА_5 , який має вищу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 12.2 (свідоцтво №954, видане Міністерством юстиції України 22.12.2005року) та оцінювача за відповідною спеціальністю (свідоцтво №5482 видане ФГІУ 24.11.2007), та якому на дослідження був наданий пошкоджений автомобіль. Огляд транспортного засобу відбувся 31.05.2018 року в присутності сторін, в тому числі ОСОБА_1 , та представників страховика. Складений за результатом огляду транспортного засобу протокол містить підпис відповідача, який будь-яких зауважень з приводу зазначених в ньому пошкоджень транспортного засобу, найменувань деталей, опису пошкоджень та типу ремонтних операцій не висловлював (а. с. 32-33).

Не направляв відповідач своїх заперечень проти позову і до суду першої інстанції та не висловив їх під час розгляду справи судом першої інстанції, хоча він та його представник-адвокат Бєла Є.Ю. неодноразово були повідомлені про час і місце судового засідання, однак до суду не з`являлися, клопотань про призначення судової експертизи не заявляли і висновок експерта, складений на їх замовлення у порядку, встановленому статтею 106 ЦПК України, не подавали (а. с. 84, 90, 109, 113, 114, 116, 120).

За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (статті 76 ЦПК України).

За загальним правилом, докази повинні бути належними (містити інформацію про предмет доказування); допустимими (одержаними з дотриманням порядку, встановленого законом та обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування); достовірними (на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи); достатніми (у своїй сукупності давати змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 77-80 ЦПК України).

Оскільки діюче в Україні законодавство не містить вимоги про те, що обставини щодо вартості робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, в тому числі транспортних засобів, мають бути підтверджені лише висновками експертів, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що наданий позивачем звіт експертного автотоварознавчого дослідження, складений особою, що є суб`єктом оціночної діяльності, є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом наведеної обставини і відповідно до положень статті 89 ЦПК України надав йому належну оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Твердження ж скаржника про те, що описані пошкодження автомобіля, який оцінювався, не відповідають тим пошкодженням, які були спричинені в результаті ДТП 29.05.2018 року і які зафіксовані на фото, не містять посилання на конкретні дані та носять характер припущення, тому не можуть бути врахованими судом при перегляді справи в апеляційному порядку.

Доводи відповідача про відсутність підстав для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди з підстав недоведеності позивачем факту заподіяння такої шкоди, колегія суддів вважає необґрунтованими, зважаючи на те, що, як зазначалося вище, негативні наслідки, які настали для позивача в результаті неправомірних та винних дій відповідача щодо належного йому на праві власності автомобіля, що є засобом для пересування та забезпечення життєдіяльності людини, є очевидними та не потребують доказування. При цьому ці негативні наслідки, які полягають, в тому числі, у позбавленні права використовувати транспортний засіб за призначенням, є триваючими (з 2018 року) і потребували від позивача значних зусиль та матеріальних затрат, враховуючи поведінку відповідача, який не вживав заходів для відшкодування шкоди у добровільному порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 березня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: Л. П. Воронцова

І.В. Склярська

Повний текст постанови складено 19 січня 2022 року

Суддя Л. В. Пузанова