ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 673/866/21
Провадження № 22-ц/4820/204/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №673/866/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 03 листопада 2021 року (суддя Ягодіна Т.В., повне судове рішення складено 08 листопада 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду ОСОБА_1 вказувала, що з 26.10.2017 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 , однак сімейні відносини погіршились, у зв`язку із чим остання подала до суду заяву про розірвання шлюбу. Позивачка посилається на те, що дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку після народження дитини її матеріально не підтримував, а без допомоги вона не має можливості самостійно забезпечити дитині належне утримання та виховання. Також, ОСОБА_1 вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання, як дружину, з якою проживає дитина, оскільки він є працездатний та може працювати, а вона не працює, так як здійснює догляд за дитиною і доходів не має.

Тому, позивачка просила зобов`язати ОСОБА_2 сплачувати на її користь аліменти на її утримання, як дружини, у твердій сумі 2500 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дочкою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 03 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 20.07.2021 і до досягнення дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку. В решті вимог позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 363,20 грн в дохід держави

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянтка зазначає, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів припустився помилки та не в повній мірі відповідно до вимог ст. 182 СК України врахував її матеріальне становище, як матері дитини, яка перебуває на її утриманні і відсутність у позивачки інших джерел доходу. Апелянтка вказує, що посилання суду на довідку з місця роботи ОСОБА_2 про його сукупний дохід за вересень-жовтень 2021 року є необ`єктивним, оскільки це його офіційні доходи, а неофіційно ОСОБА_2 отримує щомісячно заробітну плату в розмірі близько 18000 грн, а тому апелянтка вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на неї, як дружину, у якої проживає дитина, у більшому розмірі, ніж визначено судовим рішенням.

ОСОБА_1 зазначає, що згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», зокрема, встановлено мінімальний розмір на 2021 рік прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць: з січня 2021 року 2189 грн, з липня 2294 грн, з грудня 2393 грн, а тому, посилаючись на вказані норми Закону, вона визначила у позові про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання в розмірі 2500 грн щомісячно, що буде достатнім для забезпечення дитини та позивачки, як матері дитини і дружини відповідача, належного утримання та проживання.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзив від учасників справи не надходив.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 26.10.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.3).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 у шлюбі сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 (а.с.4).

ОСОБА_1 та донька сторін ОСОБА_3 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Деражнянської міської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1996 від 20.07.2021, довідкою виконкому Деражнянської міської ради Хмельницького району Хмельницької області №19/13 від 19.07.2021, довідками Новосілецької сільської ради про реєстрацію місця проживання особи №146 від 24.02.2020 та №1063 від 13.11.2019 та довідкою виконкому Деражнянської міської ради Хмельницького району Хмельницької області №42/13 від 01.11.2021 (а.с.5-8, 23).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи Хотинської міської ради Чернівецької області від 23.07.2021 ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.14-15).

Відповідно до довідки №121 від 23.09.2021 та довідки №ТЕПБ-000008 від 29.10.2021 ТОВ «Технічний підрозділ «Тигр» ОСОБА_2 працює в ТОВ «Технічний підрозділ «Тигр» з 21.09.2021 та на даний момент займає посаду охоронника і дохід за період з 21.09.2021 по 31.10.2021 склав 8318,18 грн (а.с.24, 26).

Згідно вимог частин першої та другої статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

У частинах другій та четвертій статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Визначальним на підставі цієї норми закону є наявність у дружини права на утримання, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища.

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів).

Встановивши вказані обставини, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки як дружини, з якою проживає дитина, у розмірі 1000 грн щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку.

Аргументи апеляційної скарги про те, що суд не встановив дійсний розмір доходів відповідача є недоведеними.

Так, відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

І оскільки позивачкою не надано будь-яких доказів на підтвердження отримання відповідачем заробітної плати в розмірі 18000 грн щомісячно, суд першої інстанції, оцінивши у відповідності до вимог ч. 1 ст. 89 ЦПК України довідки №121 від 23.09.2021 та №ТЕПБ-000008 від 29.10.2021 ТОВ «Технічний підрозділ «Тигр», що надані учасниками справи, прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_2 спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки, як дружини у розмірі 1000 грн щомісячно до досягнення донькою трирічного віку.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства на власний розсуд, до незгоди з рішенням суду і переоцінки його висновків та не спростовують правильність оскаржуваного рішення.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 03 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 13 січня 2022 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай