24 травня 2022 року Рiвненський мiський суд Рівненської області
в особi головуючої суддi Панас О.В.
при секретарі судового засідання Алексейчук Ю.М.
позивачки ОСОБА_1
представника позивачки адвоката Грозіка І.І.
представника третьої особи Мазанович Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 звернулась до Рівненського міського суду із позовом до ОСОБА_2 третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав.
Просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що вона ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2 є батьками малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження, видане відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1014 .
При цьому, відповідач, хоч і являється батьком малолітнього сина ОСОБА_3 , однак жодних батьківських обов`язків по відношенню до нього не виконує, а також не здійснює своїх батьківських прав.
З 2017 року і по даний час відповідач жодного разу не бачив сина ОСОБА_3 і навіть не намагався з ним зустрітись. Відповідач не виховує сина, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, не створює належні умови для розвитку його природних здібностей, не проявляє поваги гідності дитини, не готує його до самостійного життя та праці, як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідач з сином не спілкується, не відвідує його за місцем проживання та в шкільному закладі. Син не отримує від відповідача жодного подарунку навіть у день народження.
Також, наскільки їй відомо, відповідач двічі перебував у лікувальному закладі (серпень 2019 року та грудень 2020 року або лютий 2021 року) з приводу лікування від наркотичної залежності. До того ж, відповідач неодноразово дозволяв собі вчинення домашнього насильства по відношенню до неї, що відбувалось, в тому числі, на очах дітей.
Рівненським міським судом Рівненської області, відповідача тричі було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі .
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Грозік І.І. підтримали позов в межах доводів позовної заяви. Просили позов задовольнити повністю.
Ухвалою суду від 01.07.2021 р. відкрите загальне позовне провадження, призначене підготовче судове засідання з участю сторін.
Ухвалою суду від 18.11.2021 р. постановлено закрити підготовче провадження та призначити розгляд позову по суті у судовому засіданні з викликом учасників справи.
Судом було задоволено клопотання позивачки ОСОБА_1 про виклик та допит свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які були допитані в судовому засіданні 01.02.2022 року. Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 1014, зареєстрований Відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
З оглянутої копії свідоцтва про шлюб вбачається, що прізвище « ОСОБА_1 » змінено на « ОСОБА_1 » після реєстрації шлюбу з ОСОБА_10 , 11.10.2020 року Рівненським міськрайонним відділом ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).
Рішенням Рівненського міського суду від 07.05.2019 р. в справі №569/4498/19 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дати набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 нехтує своїм обов?язком по сплаті аліментів, як наслідок утворилася заборгованість, що підтверджується оглянутими розрахунками № 71715 від 29.008.2019, № 90364 від 27.05.2021р., виданими Рівненським міським відділом ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) .

Із матеріалів справи вбачається, що вихованням та розвитком дитини від її народження займається позивачка самостійно.

Із Довідки Рівненської загальноосвітньої шкои І-ІІІ ступенів № 8 від 27.05.2021 р. № 135 вбачається, що ОСОБА_3 , 2011 р.н. проживає з матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . Мати його утримує, забезпечує необхідні умови для навчання, систематично відвідує батьківські збори та цікавиться життям і навчальними досягненнями сина. Зі слів класного керівника, батько не відвідує батьківські збори, інтересу до навчальних успіхів сина не виявляє.

Із Довідки, виданої дитячою футбольною академією «Смартбол» № 17 від 04.06.2021 р. вбачається, що оплату за послуги академії проводить мама ОСОБА_1 , відводить та забирає з тренувань мама та бабуся. Батько ОСОБА_3 зв`язку не підтримує, з тренерами не контактує, ніколи у академію не з`являвся.

Із Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету РМР № 08-2139 від 18.11.2021 року вбачається, що батьки малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ( ОСОБА_1 , у зареєстрованому шлюбі не перебували. Батько встановив батьківство по відношенню до сина ОСОБА_3 . На сьогоднішній день вихованням та утриманням ОСОБА_3 займається мама, ОСОБА_1 . Під час обстеження матеріально-побутових умов проживання малолітнього за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що дитина має усе необхідне для повноцінного проживання, виховання та розвитку. ОСОБА_1 виховує молодшу доньку, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_1 вдруге одружена з ОСОБА_10 .

З пояснення ОСОБА_1 вбачається, що батько дитини, ОСОБА_2 хоч і являється батьком малолітнього сина ОСОБА_3 , однак жодних батьківських обов`язків по відношенню до нього не виконує, а також не здійснює свої батьківські права. З 2017 року і по даний час батько жодного разу не бачив сина ОСОБА_3 і навіть не намагався з ним зустрітись. ОСОБА_2 не виховує сина не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, не створює належні умови для розвитку його природніх здібностей, не проявляє поваги до гідності дитини, не готує його до самостійного життя та праці. Батько з сином не спілкується, не відвідує його за місцем проживання та в шкільному закладі. Син не отримує від батька жодного подарунку і в дні народження ОСОБА_3 залишається без подарунків батька.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допитана судом свідок ОСОБА_5 , яка є хрещеною матір`ю ОСОБА_3 , суду показала, що відповідач не цікавиться життям та здоров`ям дитини з його народження, не приймає участі у його вихованні, аліменти не сплачує.

Допитана судом свідок ОСОБА_6 , суду показала, що вона живе по сусідству з позивачкою, інколи допомогала з доглядом дитини. Не бачила щоб відповідач приходив до сина.

Доказів того, що ОСОБА_2 цікавиться здоров`ям, умовами проживання, навчанням сина, та виконує обов`язки щодо виховання сина, судом не встановлено. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновленнябатьківських прав», ухиленнябатьківвідвиконаннясвоїхобов`язківмаємісце, коли вони не піклуються про фізичний і духовнийрозвитокдитини, їїнавчання, підготовку до самостійногожиття, зокрема: не забезпечуютьнеобхідногохарчування, медичного догляду, лікуваннядитини, що негативно впливає на йогофізичнийрозвиток як складовувиховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаютьдитині доступу до культурних та іншихдуховнихцінностей; не сприяютьзасвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляютьінтересу до йоговнутрішньогосвіту; не створюють умов для отримання ним освіти. Зазначеніфактори, як коженокремо, так і в сукупності, можнарозцінювати як ухиленнявідвихованнядітейлише за умовивинноїповедінкибатьків, свідомогонехтування ними своїмиобов`язками.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батькоможуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, вінухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктами 1,2 ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежновід того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова уваг априділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частина 1 стаття 9 «Конвенції про права дитини» визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності.

При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, за якою держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 150 та ч. 1 ст. 155 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійногожиття, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Крім того, Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у своїй постанові в справі № 643/1090/17 від 3 липня 2019 року стверджує, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в такій категорії справ основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. Згідно ст.18 «Конвенції про права дитини», батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, в суді достовірно знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідачем ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків по вихованню сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено з урахуванням сукупності зазначених вище факторів, тому позов про позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки в сумі 908,00 грн.

На підставі викладеного, ч.5 ст.164,166, 180-184,191 СК України, керуючись ст.ст. 12,81,141, 264-268, 273, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд ,-

В и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по оплаті судовогозбору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, місцезнаходження: 33028,м.Рівне, вул.Поштова, 2, .

Повний текст рішення виготовлено 27.05.2022 р.

Суддя О.В.Панас