Справа № 161/2908/22
Провадження № 2/161/2020/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Лесько Б.Я.

з участю представника позивача Плечука ОП.

Представника відповідача Гуль І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про поновлення строку для стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача Плечук О. звернулася в суд в інтересах ОСОБА_2 з позовом до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про поновлення строку для стягнення страхового відшкодування».

Свої вимоги мотивує тим, що 07 серпня 2020 року на вул. Залізничній в с. Дачне Луцького району сталася дорожньо -транспортна пригода за участю автомобіля марки «Аudi A8» д.н.з. « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «КІА» д.н.з. « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 серпня 2020 року по справі №158/2025/20 ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За заявою ОСОБА_2 було проведено автотоварознавче дослідження з метою визначення матеріального збитку, що завдано власнику колісному транспортному засобу. внаслідок ДТП

Згідно висновку експертного дослідження №86 від 28.08.2020 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «КІА SPORTEGE»2008 року випуску, реєстраційний номерний знак Федеративної Республіки Німеччини НОМЕР_3 , внаслідок пошкодження складає 161 353,45 грн. (а.с.20-33).

01.10.2021 року позивач звернувся до страхової компанії з заявою про страхове відшкодування.

05 жовтня 2021 року представником «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» проведено огляд автомобіля «КІА SPORTEGE», та відмовлено у виплаті страхового відшкодування з підстав неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року.

Позивач просить суд поновити строк для звернення ОСОБА_2 до ПАТ НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду завдану його транспортному засобу внаслідок ДТП від 07.08.2020 року.

Ухвалою суду від 04.03.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному об`ємі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, відзив на позовну заяву не подав, однак, в усному порядку просив суд в задоволенні заяви відмовити позивачу з підстав пропущеного строку для звернення із заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду завдану його транспортному засобу внаслідок ДТП.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Вимоги про поновлення строку для звернення із заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду завдану транспортному засобу внаслідок ДТП ґрунтуються на тому що ОСОБА_2 , позивач у даній справі та є громадянином Німеччини, який не володіє українською мовою та не обізнаний в українському законодавстві.

Судом встановлено, що 07 серпня 2020 року близько 14 години 31 хвилин на вул. Залізничній с. Дачне Луцького району сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Аudi A8» д.н.з. « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «КІА» д.н.з. « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 серпня 2020 року по справі №158/2025/20 ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована ПАТ НАСК "Оранта", що підтверджується відповіддю страхової компанії на запит адвоката, в якій посилаються на поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО № 6161436 та який був чинним на момент скоєння ДТП (а.с.10).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Позивач 01.10.2020 року звернувся до відповідача з повідомленням про ДТП, а 01 жовтня 2021 року із заявою про виплату страхового відшкодування.(а.с.6,7).

09.02.2022 року відповідач листом №1-04/10988 від 20.12.2021 відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль у зв`язку із пропуском річного терміну звернення ОСОБА_2 із заявою про відшкодування на підставі ст.ст.37.1, 37.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.11).

Згідно із п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 6 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 22.1 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що ДТП мала місце 07 серпня 2020 року, із заявою про сплату страхового відшкодування ОСОБА_2 звернувся до страхової компанії 01 жовтня 2021 року.

Згідно з п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Наведена норма визначає підставу для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування страхувальнику в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж встановлених строків.

Аналогічні положення зазначені у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 р. у справі № 910/9494/14.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 3 ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 991 Цивільного кодексу України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі наявності інших підстав, встановлених законом.

Отже, суд вважає, що відповідач правомірно відмовив страхувальнику у виплаті страхового відшкодування, оскільки його дії узгоджуються з наведеними вище нормами чинного законодавства.

Суд критично ставиться до тверджень представника позивача, що позивач мав право подати будь-яку заяву про страхове відшкодування впродовж 3 років, оскільки він звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль, а положеннями пп.37.1.4 п.37.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що підставою для відмови у страховій виплаті є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого.

Згідно з пунктом 37.1.4 статті 37 Закону неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

При цьому, зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону строк є присічним і поновленню не підлягає.

Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 753/5293/16 (провадження № 14-310цс18).

Ураховуючи те, що дорожньо-транспортна пригода сталася 07 серпня 2020 року, то саме з цієї дати починається річний строк на звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, проте ОСОБА_2 із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся до ПАТ НАСК «Оранта» 01.10.2021 року, тобто з пропущенням річного строку, який не підлягає поновленню.

Посилання позивача про те, що заява на виплату страхового відшкодування була ним подана ним лише 01.10.2021 року з поважних причин, зокрема по тій причині, що він громадянин іншої держави та не обізнаний в українському законодавстві, суд відхиляє, оскільки дана обставина не є умовою, з якою пов`язується перебіг однорічного строку для подачі заяви на виплату відшкодування, а також не є відкладальною умовою договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів для виплати страхового відшкодування. Таке твердження представника позивача суперечить нормам ст. 37 вказаного Закону, яка чітко визначає початок річного строку - з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Цей строк є присічним і поновленню не підлягає.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що відповідач правомірно відмовив страхувальнику у виплаті страхового відшкодування, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами вирішити в за правилами ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Плечук Олег Петрович, до Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про поновлення строку для стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 18 травня 2022 року.

Учасники справи:

Позивач : ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 )

Відповідач: ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (ЄРДПОУ 00034186, 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д)

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С.Крупінська