Номер провадження: 22-ц/813/3274/22
Справа № 520/21/18
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

відповідача і апелянта ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_1 - адвоката Губського А.В.,

представника позивачки ОСОБА_2 - адвоката Єнчевої О.О.,

розглянувши в режимі відеоконференції, за допомогою системи «Еasycon», апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_3 , на заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 11 квітня 2018 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

встановив:

02.01.2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у розмірі 2000,00 грн. щомісячно на кожну дитину.

Позовна заява обґрунтована тим, що 24.07.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб.

На час звернення позивачки до суду, подружжя проживає окремо.

Від шлюбу подружжя має двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилаючись на те, що діти проживають разом з матір`ю та потребують матеріальної допомоги, просила про задоволення позову.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.04.2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 2000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 січня 2018 року, до досягнення дітьми повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_3 та 10.06.2035 р. відповідно.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.05.2021 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення було відмовлено (а.с.100).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Губська Х.Ю., ставить питання про зміну заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.04.2018 року, стягувати зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.104-107).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість заочного рішення суду від 11.04.2018 року (а.с.150-153).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується її учасниками, з 24 липня 2014 року сторони перебувають у шлюбі, від якого мають малолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з матір`ю - позивачкою ОСОБА_2 а відповідач ОСОБА_6 проживає окремо від них.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, за змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також суд обгрунтовано вказав, що відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Посилаючись на зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, на утримання їх дітей.

Разом з тим, на думку колегії суддів суд першої інстанції недостатньо врахував вимоги ст. 182 СК України та стягнув аліменти на утримання неповнолітніх дітей щомісячно у більшому розмірі, ніж отримує відповідач.

Так, судом не було враховано, що як на час ухвалення оскаржуваного судового рішення, так і на теперішній час відповідач мав щомісячний дохід в розмірі мінімальної заробітної плати, яка на даний час складає 6500 грн.

Таким чином, як вбачається з наявних у справі доказів, на час ухвалення оскаржуваного судового рішення відповідач отримував щомісячний дохід в розмірі 3750 грн. (а.с.93), в той час як з нього стягнуті аліменти на утримання дітей щомісячно у загальній сумі 4000 грн., що свідчить про незаконність оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи викладене, а також ту обставину, що на даний час мінімальна заробітна плата, яку отримує відповідач ОСОБА_1 , складає 6500 грн., колегія суддів вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивачки, на утримання їх дітей в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно.

Доводи позивачки ОСОБА_2 а також її представника адвоката Єнчевої О.О. про те, що відповідач ОСОБА_1 приховує свій реальний дохід і отримує його в значно більшому розмірі, не доведені матеріалами справи, і є ні чим іншим, чим припущенням, що за змістом ч. 6 ст. 81 ЦПК України, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Крім викладеного, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи не спростовані доводи заявника апеляційної скарги, про те, що він не був належним чином повідомленим по час і місце судового засідання, в якому було ухвалено оскаржуване судове рішення.

З цих підстав та у відповідності до вимог, передбачених п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України, оскаржуване судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

При цьому колегія суддів виходить із того, що повернення поштової кореспонденції з відміткою: «за закінченням терміну зберігання» є неналежним сповіщенням особи про час і місце судового засідання. Саме з такою відміткою поверталась поштова кореспонденція, направлена на адресу відповідача ОСОБА_1 , що за змістом п.1 ч.1 ст. 280 ЦПК України не давало суду правових підстав для ухвалення заочного рішення (а.с. 16, 19, 20, 37, 38).

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки заочне рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду - скасувати і прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити частково. Стягувати зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 та на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.01.2018 року до досягнення дітьми повноліття.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 , в особі його представника ОСОБА_3 , підлягає задоволенню частково, а розмір аліментів у загальній сумі - зменшенню на 25 %.

Часткове задоволення апеляційної скарги полягає у тому, що незважаючи на те, що заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_3 , заявив про те, що він не був належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, що є підставою для скасування судового рішення, просить про його зміну та зменшити розмір аліментів на утримання дітей в розмірі 1250 грн. та 1000 грн., відповідно.

Крім того, як було вказано вище, колегія суддів вважає за необхідне стягувати зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 та на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України колегія суддів також вважає за необхідне стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. за розгляд позову про стягнення аліментів та компенсувати йому за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України частково сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 264,30 грн., що складає 25 % судового збору, який ним сплачений за подання апеляційної скарги - 1057,20 грн. (а.с.139).

Також колегія суддів вважає за необхідне вказати, що постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі його представника ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 11 квітня 2018 рокускасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень). на кожну дитину щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.01.2018 року до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 та ІНФОРМАЦІЯ_9 , відповідно.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Компенсувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України частково сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 264,30 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 30.05.2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра