Справа №464/7861/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

24 травня 2022 року м.Львів

Галицького районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді: Мисько Х.М.,

при секретарі судового засідання: Кухар Р.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Захарчука Ярослава Володимировича (79000, м.Львів, а/с 10681) в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення коштів за договором позики, -

в с т а н о в и в:

Адвокат Захарчук Я.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача заборгованість розмірі 4 000 доларів США, що еквівалентно 110 717 грн., 3 % річних від простроченої суми заборгованості яка становить 120 доларів США, що еквівалентно 3 165 грн.

В обґрунтування позову покликається на те, що 09.08.2020 року позивачем надано в борг відповідачу грошові кошти у сумі 4 000 доларів США, що еквівалентно 110 717 гривень, за курсом Національного банку на день передачі коштів. Факт отримання грошових коштів оформлений власноруч написаною розпискою відповідача ОСОБА_2 . Згідно відомостей, вказаних у розписці відповідач повинен був повернути заборгованість позивачу у два етапи 2 000 доларів США у серпні 2020 року, решту суми боргу в розмірі 2 000 доларів США у вересні - жовтні 2020 року. Однак, своїх зобов`язань відповідач не виконав та вказані у розписці кошти позивачеві не повернув. Представник позивача стверджує, що на неодноразові прохання ОСОБА_1 відповідач не реагував та своїх боргових зобов`язань не виконав, вказані у розписці кошти позивачеві не повернув. 18.05.2021 року, позивач звернувся до Львівського районного управління поліції ГУНП у Львівській області із заявою про вчинення відносно нього відповідачем ОСОБА_2 шахрайських дій, який шляхом обману та зловживання довірою заволодів його грошовими коштами у сумі 4 000 доларів США. В подальшому, відомості за заявою позивача були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001453, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.16.08.2021 року кримінальне провадження №50001453, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України закрито, за відсутністю складу кримінального правопорушення. Разом з тим, з вказаної постанови вбачаються наявність цивільно - правових відносин, які рекомендовано вирішувати в порядку цивільного судочинства. Розрахунок 3 % річних від простроченого грошового зобов`язання становить 120 доларів США, що станом на 01.11.2021 року еквівалентно 3 165 грн. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова цивільну справу №464/7861/21 передано за підсудністю до Галицького районного суду м. Львова.

Ухвалою Галицького районного суду від 10.03.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача Захарчук Я.В. , скерували до суду заяву, в якій просять здійснювати розгляд справи за їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, наслідки неявки. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило, а також відповідач не подала відзив на позовну заяву.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 викликався у судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті Галицького районного суду м. Львова, веб-портал судова влади України http://gl.lv.court.gov.ua/sud1304/, яке було опубліковано 27 квітня 2022 року. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Оскільки, відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до письмової розписки від 09.08.2020 року, підписаної особисто відповідачем ОСОБА_2 , встановлено, що ОСОБА_2 , НОМЕР_1- ID, отримав в борг від ОСОБА_1 гроші в сумі чотири тисячі п`ятсот доларів США, які отримав 14.10.2018 року та зобов`язався повернути в два етапи: суму в дві тисячі доларів США у серпні 2020 року, суму у дві тисячі доларів США у вересні - жовтні 2020 року./а.с.8/.

18.05.202021 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області про кримінальне правопорушення щодо вчинення ОСОБА_2 шахрайських дій, а саме: 09.08.2020 року шляхом обману та зловживання довірою заволодів його коштами у сумі чотири тисячі доларів США./а.с.20/.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18.06.2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано уповноважену особу Львівського районного управління ГУ НП у Львівській області вчинити дії в порядку ст. 214 КПК України за зверненням ОСОБА_1 від 18.05.2021 року щодо внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. /а.с.18-19/.

На виконання ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18.06.2021 року, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 18.05.2021 року за №0001453 від 17.07.2021 року. /а.с.15/.

З протоколу допиту свідка ОСОБА_2 від 13.08.2021 року, проведеного дізнавачем відділу дізнання Львівського районного управління ГУ ГП у Львівській області Білак М.М., в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001453 від 17.07.2021 року, вбачається, що ОСОБА_2 дав його грошові кошти у сумі 4 000 доларів США, з метою придбання автомобіля, який в подальшому вони мали намір продати, а гроші від його продажу, розділити між собою. Однак, придбаний автомобіль виявився технічно несправним, тому продати його не вдалось. На прохання позивача, ОСОБА_2 , написав йому розписку, в якій зобов`язувався повернути кошти у розмірі 4 000 доларів США у два етапи: суму в дві тисячі доларів США у серпні 2020 року, суму у дві тисячі доларів США у вересні - жовтні 2020 року. Однак, у зв`язку із відсутністю грошових коштів та пошуком нової роботи, ОСОБА_4 не мав фінансової можливості повернути позивачеві гроші. Надалі ним було повернуто ОСОБА_1 1 000 доларів США./а.с.26-27/.

Постановою дізнавача відділу дізнання Львівського районного управління ГУНП у Львівській області Білак М.М. від 16.08.2012 року, закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001453 від 17.07.2021 року, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення./а.с.28-31/.

З постанови про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001453 від 17.07.2021 року вбачається, що спірні питання щодо повернення грошових коштів заявника доцільно вирішувати в порядку цивільного судочинства.

Однією з засад цивільного законодавства України, відповідно до п.п.3,5,6 ст.3 ЦК України є: свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідальність позичальника за порушення умов договору передбачена ч. 1ст. 1050 ЦК України, відповідно до якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ч. 2ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК Україниза договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно-безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1ст. 1046 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно дост.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписки, які посвідчують передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов`язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України.

Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Як передбачено ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

У відповідності із ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно ізст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Таким чином, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 заявивши вимогу про стягнення з відповідача суми боргу на свою користь у розмірі 4 000 доларів США, що еквівалентно 110 717, 00 гривень, на підтвердження наявності договірних зобов`язань позивачем надано суду оригінал розписки від 09.08.2021 року, згідно якої ОСОБА_2 (НОМЕР_1 - ID), отримав у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 4 00 доларів США, та зобов`язався повернути кошти ОСОБА_1 у два етапи суму в дві тисячі доларів США у серпні 2020 року, суму у дві тисячі доларів США у вересні - жовтні 2020 року.

При цьому матеріали справи не містять доказів, що зобов`язання за договором позики відповідач ОСОБА_2 виконав.

Крім того, судом встановлено з протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 13.08.2021 року, проведеного дізнавачем відділу дізнання Львівського районного управління ГУ ГП у Львівській області Білак М.М., в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001453 від 17.07.2021 року, що ОСОБА_4 підтвердив факт отримання грошових коштів у сумі 4 000 доларів США від ОСОБА_1 та зобов`язувався повернути грошові кошти у два етапи суму в дві тисячі доларів США у серпні 2020 року, суму у дві тисячі доларів США у вересні - жовтні 2020 року.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог - покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц також зроблено висновок, що передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Отже, 3 % річних розраховуються з урахуванням боргу у розмірі 4 000,00 доларів США, помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання, а саме з з 01 листопада 2020 року до 01.11.2021 року, що становить 365 днів, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Тобто, 4 000,00 доларів США х 365 дні х 3 : 100 : 365 = 120 доларів США, що і становитиме три проценти річних від простроченої суми.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договору позики (розписки), відповідачем не було повернуто борг, в обумовлений строк про повернення коштів, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики (розпискою) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст.137 ЦПК України у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану із справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Із доданих до заяви матеріалів встановлено, що 15.06.2021 року між позивачем ОСОБА_1 та Адвокатським Бюро «Ярослава Захарчука» в особі адвоката Захарчука Я.В укладено Договір про надання правової допомоги №16/06-21, предметом якого є надання клієнту правової допомоги у даній справі.

Згідно Акту виконаних робіт № 1, згідно договору про надання правничої допомоги №15/06-21 від 15.06.2021 року, з та з Додатку № 1 до Договору про надання правничої допомоги №15/06-21, вартість правничої допомоги становить 5000,00 грн. від 15.06.2021 року.

З квитанції від 22.05.2022 року прийнято оплату від ОСОБА_1 за договором про надання правничої допомоги №15/06-21 від 15.06.2021 року.

Таким чином, суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих адвокатом послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Отже, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України. інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у сумі 1138,90 грн.

Керуючись ст.ст. 76-81, 259,133,137,141 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 540, 553, 554, 610, 611, 623, 625, 629, 651, 1048, 1049 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) заборгованість за договором позики в сумі 4 000 доларів США, що еквівалентно 110 717 грн. та 3% річних в сумі 120,00 доларів США, що еквівалентно 3 165,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 1138,90 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.05.2022 року.

Суддя Мисько Х.М.