Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/93/22
Провадження № 2/506/65/22
У Х В А Л А

про передачу справи за підсудністю на розгляд до іншого суду

30.05.2022 року с.м.т. Окни

Суддя Красноокнянського районного суду Одеської області Чеботаренко О.Л., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович; приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

До Красноокнянського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович; приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.12 ст.28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Згідно положень п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

За змістом ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», яка має назву «Місце виконання рішення», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення з місцем вчинення виконавчих дій щодо конкретного боржника, яким може бути його місце проживання, місце роботи, місце отримання пенсії та/або місце знаходження його майна.

Як вбачається з матеріалів справи, місцем реєстрації позивача є: АДРЕСА_1 .

У позовній заяві позивач зазначив своє місцезнаходження ( АДРЕСА_2 ), що зазначається для юридичних осіб, а власне місце проживання, в порушення п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, не зазначив. При цьому будь-яких доказів фактичного проживання позивача в смт.Окни Подільського району Одеської області, позивач до позовної заяви не долучив.

З цих підстав ухвалою від 24.02.2022 року позовна заява була залишена без руху. Копія вказаної ухвали позивачу судом надсилалась як на адресу, яку він вказав адресою свого місцезнаходження, так і на адресу його зареєстрованого місця проживання, яка вказана в долученій до позовної заяви Довідці про реєстрацію місця проживання особи, однак до суду повернулись конверти з довідками Укрпошти «адресат відсутній».

Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує принцип верховенства права, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, позивачем не надано суду доказів стосовно того, що на території юрисдикції Красноокнянського районного суду Одеської області проводяться будь-які виконавчі дії в межах виконавчого провадження з примусового виконання спірного виконавчого напису №218146, тому відсутні підстави для висновку про підсудність позовної заяви Красноокнянському районному суду Одеської області.

Натомість адресою зареєстрованого місця проживання позивача є АДРЕСА_1 , тому відповідно до ч.12 ст.28 ЦПК України вказана справа належить до територіальної юрисдикції Вінницького районного суду Вінницької області.

Згідно п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

При цьому, ст.32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що дана справа не підсудна Красноокнянському районному суду Одеської області, однак належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Вінницького районного суду Вінницької області, то її слід передати за підсудністю на розгляд до Вінницького районного суду Вінницької області.

Керуючись ст.ст.28, 31, 32, 187, 260, 261 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу №506/93/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович; приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню передати за підсудністю на розгляд до Вінницького районного суду Вінницької області.

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд Одеської області або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Суддя О. Л. Чеботаренко