ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/543/21
провадження: 22-ц/819/110/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л.А. (суддя доповідач)

суддів: Базіль Л.В.,

Бездрабко В.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 05 травня 2021 року у складі головуючого судді Рибас А.В.,

встановив:

01 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання дружини.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначила, з 28 квітня 2018 року що вона з відповідачем ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстровано Виконавчим комітетом Дар`ївської сільської ради Білозерського району Херсонської області, про що складено актовий запис № 05. Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилаючись на те, що вона на даний момент перебуває у відпустці по догляду за дитиною, інших джерел доходу, крім соціальних виплат на дитину не має, та не має змоги самостійно заробляти собі на життя, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її утримання 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця.

Заочним Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 05 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частина всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 березня 2021 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнено з ОСОБА_2 в дохід держави 908,00 грн. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах сум платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керувався тим, що сімейним законодавством передбачено право дружини на утримання чоловіком до досягнення дитиною трирічного віку. Крім того, судом встановлено, що матеріальну допомогу на утримання непрацездатної дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та не працює, відповідач не надає, а доходів позивача не достатньо для самостійного утримання дитини, оскільки вона на даний час не працює.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини суд виходив з того, що відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, інших утриманців або інших аліментних зобов`язань не має.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області поновлено ОСОБА_2 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 05 травня 2021 року. Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, з неповним дослідженням всіх фактичних обставин справи, просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що позивачем у відповідності до частини 1 статті 84 СК України, не надано належних доказів матеріального забезпечення відповідача та розміру його доходу, тобто не доведено можливість відповідача надавати матеріальну допомогу у розмірі визначеному судом. Крім того, судом першої інстанції не зазначено, якими доказами встановлено спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 17 грудня 2021 року, відповідно до вимог частини 2 статті 369 ЦПК України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

ОСОБА_1 процесуальним правом, передбаченим положеннями статті 360 ЦПК України на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Відзиву (заперечень) на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду вказаним вимогам відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що з 28 квітня 2018 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано Виконавчим комітетом Дар`ївської сільської ради Білозерського району Херсонської області, про що складено актовий запис № 05, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 28 квітня 2018 року (а.с.7).

Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 30 січня 2020 року Корабельним районним у місті Херсоні відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що зроблено актовий запис №80 (а.с.8).

Згідно зробленого на звороті вищевказаного свідоцтва штампа Дар`ївської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 04 лютого 2020 року місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за однією адресою з позивачем, а саме: АДРЕСА_1

Відповідно до довідки Дар`ївської сільської ради №227 від 01 березня 2021 року ОСОБА_1 перебуває на реєстраційному обліку та проживає по АДРЕСА_1 , до складу сім`ї входить син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Згідно довідки № 404 від 01 березня 2021 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації, як отримувач допомоги при народженні дитини (а.с.10).

Згідно з частиною 1 статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Відповідно до вимог частини другої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка- батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (частина четверта статті 84 СК України).

Отже, законодавством України у сфері сімейних відносин передбачено право дружини - матері на утримання, чоловіком - батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині матері, незалежно від цієї обставини (постанова Верховного Суду від 19 січня 2018 року по справі № 541/1208/16-ц).

Згідно вимог частини 1 статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 статті 79 СК України визначено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини суд першої інстанції враховуючи, що ОСОБА_2 є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, дійшов правильного висновку, визначивши частку від заробітку відповідача в розмірі 1/6 частини його доходів, яка підлягає стягненню на утримання дружини до досягнення донькою трьох років, оскільки, на думку суду апеляційної інстанції, відповідач спроможний надавати їй таку допомогу.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у відповідача спроможності сплачувати аліменти на утримання дружини, колегією суддів відхиляються, оскільки на підтвердження вказаних доводів ОСОБА_2 не додано до апеляційної скарги належних та допустимих доказів. Наявні в матеріалах справи результати медичних досліджень не містять відомостей, що за станом здоров`я відповідач непрацездатний або обмежено працездатний.

Відсутність офіційних доходів у відповідача, враховуючи його вік, наявність відповідної спеціальності, стан здоров`я не може бути підставою для висновку про неможливість надання ним утримання дружині до досягнення дитиною трьох років.

Враховуючи наведене, суд правильно визнав позовні вимоги обґрунтованими та стягнув з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частина всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 березня 2021 року і до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли вплинути на правильність висновків суду, не виявлено і сторонами не надано таких нових доказів в суді апеляційної інстанції. Тобто апелянт не надав суду апеляційної інстанції належних і допустимих доказів того, що він не має можливості утримувати свою дружину ОСОБА_1 до досягнення їх дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , віку трьох років.

Ураховуючи, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ "Гірвісаарі проти Фінляндії", п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Оскільки оцінка доказів у спірних правовідносинах здійснена судом з додержанням положень цивільного процесуального законодавства та нові докази, які в силу положень статті 367 ЦПК України підлягали б дослідженню судом апеляційної інстанції, відсутні, колегія суддів не вбачає підстав для переоцінки доказів та вважає, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки зазначена справа згідно пункту 1 частини 6 статті 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 05 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Приходько Л.А.

Судді Базіль Л.В.

Бездрабко В.О.