ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 688/2006/20
Провадження № 22-ц/4820/53/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю представників апелянта,

відповідача,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетіської міської ради на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 30 серпня 2021 року, суддя Король О.В., у справі за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетіської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» служби у справах дітей Хмельницької обласної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

встановив:

В липні 2020 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетіської міської ради, (далі - Орган опіки та піклування), звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» служби у справах дітей Хмельницької обласної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач ОСОБА_1 , будучи матір`ю дітей, не цікавиться їх життям, не приймає участі у вихованні, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, у зв`язку з чим рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.06.2019 року дітей було відібрано від матері та в подальшому влаштовано на державне утримання до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» служби у справах дітей Хмельницької обласної державної адміністрації. Оскільки на час звернення до суду з позовом матір дітей не усунула причин, які перешкоджали належному вихованню дітей, з урахуванням вимог ст.ст. 164, 170 СК України, позивач просив суд позов задовольнити.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 30.08.2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд вказав, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами умисних фактів ухилення відповідача від участі у вихованні дітей в такій мірі, що давало б підстави для застосування до неї такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Відсутність у ОСОБА_1 постійного місця роботи, несплата присуджених судом аліментів на утримання дітей, їх перебування на вихованні у державному закладі не може слугувати підставою для висновку щодо неналежного виконання відповідачем батьківських обов`язків. В той же час суд звернув увагу, що ОСОБА_1 в судовому засіданні категорично заперечила проти позбавлення її батьківських прав, пояснивши, що перебуває на роботі у м. Києві, тому не має можливості часто провідувати своїх дітей у державному закладі. При цьому вона любить дітей, турбується про їх життя та забезпечить їх належний розвиток після повернення дітей.

В апеляційній скарзі Орган опіки та піклування просив суд апеляційної інстанції рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування скарги апелянт зазначив, що суд не надав належної правової оцінки доказам, порушив норми матеріального права, оскільки вирішив спір без урахування інтересів дітей. Зокрема, судом не враховано, що з лютого 2018 року діти були вперше влаштовані у будинок дитини за заявою матері, а згодом рішенням суду діти були відібрані від матері. Під час перебування дітей в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» більше одного року ОСОБА_1 не вчиняла дій з метою повернення дітей їй на виховання. Крім того, вона не усунула причин, які перешкоджали належному вихованню дітей, не проведено ремонт будинку АДРЕСА_1 , в якому діти могли проживати після повернення, а проживання у будинку, в якому вони проживали до їх влаштування у державний заклад загрожує їх життю та здоров`ю. В той же час позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 дасть змогу в подальшому влаштувати дітей у повноцінну сім`ю, забезпечивши тим самим їх найкращі інтереси.

Представники апелянта в судовому засідання вимоги скарги підтримали, просили її задовольнити.

Відповідач в суді проти задоволення апеляційної скарги заперечила, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін. Пояснила, що не має постійного місця проживання та роботи, отримує дохід від тимчасових заробітків приблизно 5000 грн. на місяць. Має намір найближчим часом орендувати будинок для спільного проживання з дітьми. Сплачувати аліменти, які присуджені судом на утримання дітей, не має можливості через відсутність доходів.

Малолітні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в суді апеляційної інстанції пояснили, що не бажають проживати разом зі своєю біологічною матір`ю, ОСОБА_1 , яка не приділяла їхньому вихованню та матеріальному забезпеченню належної уваги. В той же час, на сьогодні їм краще жити в прийомній сім`ї, в якій вони проживають з лютого 2021 року, вони забезпечені усім необхідним для нормального життя та розвитку, їх доглядають та про них піклуються прийомні батьки, вони відчувають себе захищеними та щасливими.

Заслухавши пояснення учасників справи, малолітніх дітей, перевіривши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з повідомленнями відділу державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області №№2226/15.22.4-36, 2227/15.22.4-36, 2228/15.22.4-36, 2229/15.22.4-36 від 29.11.2017 року державна реєстрація усіх чотирьох дітей проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

У відповідності до рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.06.2019 року, яке набрало законної сили, відібрано від ОСОБА_1 малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без позбавлення її батьківських прав; присуджено стягувати з матері аліменти на користь дітей та передано їх органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області.

Цим судовим рішенням встановлено, що в 2018 році та в 2019 році малолітні діти за заявою ОСОБА_1 були тимчасово влаштовані до спеціальних дитячих соціальних реабілітаційних закладів через неможливість матері забезпечити належне утримання та виховання дітей.

В будинку по місцю проживання дітей в січні 2019 року відбулася пожежа, житло не придатне для проживання дітей, діти недоглянуті, існує загроза для їх здоров`я та життя.

Зі змісту акту обстеження житлово-побутових умов та психологічної атмосфери сім`ї ОСОБА_1 від 07.07.2020 року по АДРЕСА_2 , проведеного комісією у складі фахівця із соціальної роботи Шепетівського міського ЦСССДМ та психолога вбачається, що будинок складається з чотирьох житлових кімнат, кухні, комірки та коридору, туалет знаходиться на АДРЕСА_3 будинку пічне опалення, водопостачання - криниця, наявне електропостачання; проводяться ремонтні роботи, кімнати не облаштовані необхідними меблями, відсутні дитячі спальні місця, дитячі речі, постільна білизна та засоби гігієни. За таких обставин комісія дійшла висновку про те, що матір не створила умови для виховання та розвитку малолітніх дітей. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради №01-23/1927 від 10.07.2020 року, доцільно позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітніх дітей, оскільки вона не усунула причин, які перешкоджали належному вихованню дітей.

Відповідно до листа Служби у справах дітей Шепетівської міської ради від 07.07.2020 року №367, чотирьох малолітніх дітей відповідача влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» Служби у справах дітей Хмельницької обласної державної адміністрації у зв`язку з відібранням від матері за рішенням суду.

Згідно з розпорядженням Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації від 18.02.2021 року, №50/2021-р, малолітні діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , влаштовані в дитячий будинок сімейного типу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на виховання та спільне проживання як такі, що мають статус позбавлених батьківського піклування.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, який повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Потрібно з`ясувати, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я.

У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися у контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (справа ЄСПЛ «Савіни проти України», заява №39948/06 від 1812.2008 року, параграф 52).

У цій справі суд, за позовом органу опіки і піклування, встановивши безпосередню загрозу для життя або здоров`я дітей, 20.06.2019 року прийняв рішення про відібрання дітей у матері.

Стаття 170 СК України з урахуванням пункту 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженої постановою КМУ від 24.09.2008 року, №866, надає право органу опіки і піклування звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав.

У статті 12 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, при чому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Тлумачення частини другої статті 171 СК України свідчить, що вона закріплює випадки, коли думка дитини має бути вислухана обов`язково. До таких випадків належить: вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її виховання (стаття 159 СК України); вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її місця проживання (стаття 161 СК України); вирішення спору про позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України); вирішення спору про поновлення батьківських прав (стаття 169 СК України); вирішення спору щодо управління її майном (стаття 177 СК України).

Враховуючи вік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та обставини справи, апеляційний суд заслухав думку дітей щодо їх подальшого проживання разом з їх біологічною матір`ю, чого суд першої інстанції не зробив, допустивши таким чином неповноту при встановленні всіх обставин справи.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, у порушення вимог процесуального Закону, належним чином не дослідив надані позивачем докази, не перевірив наявність або відсутність підстав для застосування статті 164 СК України і позбавлення батьківських прав відповідача крізь призму врахування якнайкращих інтересів дітей, не з`ясував особистої думки дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які на момент розгляду справи у суді досягли відповідного віку, дійшовши передчасного, необґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

В той же час, як встановлено вище судом апеляційної інстанції, відповідач ОСОБА_1 після відібрання у неї дітей на підставі рішення суду у 2019 році, не змінила свого ставлення до виховання та матеріального забезпечення малолітніх дітей, продовжує свідомо ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків. У неї відсутнє житло, в якому вона могла б проживати разом з чотирма дітьми, відсутні робота та стабільний дохід, немає чіткої, реалістичної, усвідомленої мети та зацікавленості щодо забезпечення дітей усім необхідним для повноцінного та гармонійного розвитку.

Слід також врахувати, що з поведінки відповідача не вбачається її дійсної зацікавленості у проживанні дітей разом з нею, оскільки, як було встановлено судом, двічі, в 2018 році та в 2019 році за заявою матері, дітей від неї було відібрано та тимчасово влаштовано на виховання до спеціальних закладів, а після ухвалення судом рішення про відібрання дітей в 2019 році ОСОБА_1 не вчиняла жодних активних дій, які б свідчили про її намір повернути дітей для спільного проживання.

Апеляційний суд при ухваленні рішення про позбавлення батьківських прав в першу чергу враховує інтереси дітей, які в судовому засіданні однозначно пояснили про небажання проживати спільно зі своєю біологічною матір`ю через відсутність з її боку материнської турботи та ласки, в той час як прийомна сім`я, в якій вони проживають майже один рік, їм таку турботу та ласку забезпечила.

У зв`язку з наведеним колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції неправильно та неповно встановив обставини справи, внаслідок чого доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права слід визнати обґрунтованими, рішення суду таким, що піддягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетіської міської ради задовольнити.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 30 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 січня 2022 року.

Судді: Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко