С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
____________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/1990/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

І . Вступна частина

14 лютого 2022 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання.

ІІ. Описова частина

12 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання осіб.

Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач зазначила, що вона є власником квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що у її квартирі зареєстровані сторонні особи, а саме: ОСОБА_3 , який є колишнім чоловіком Позивача, та його теперішня дружина ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що фактично сімейні відносини з ОСОБА_3 припинені, шлюб розірвано за рішенням суду від 20 жовтня 2016 року, а ОСОБА_2 взагалі є незнайомою особою для Позивача, і вона не проживала в спірній квартирі ніколи.

Позивач вказує на те, що підставою для звернення до суду стало те, що ОСОБА_3 не проживає в спірній квартирі з жовтня 2016 року, а ОСОБА_2 ніколи не проживала там. Окрім того, Позивач проживає в спірній квартирі одна, є інвалідом другої групи і самостійно вимушена сплачувати комунальні послуги за трьох зареєстрованих осіб.

На підставі викладеного Позивач просила визнати Відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняти їх з реєстрації в її квартирі.

06 серпня 2021 року автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Коробенка С.В.

10 серпня 2021 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року позов в частині вимог до ОСОБА_3 залишено без розгляду за клопотанням представника Позивача, оскільки він знявся з реєстрації самостійно.

14 лютого 2022 року представником Позивача подано клопотання про розгляд справи без її участі, в якій вона підтримала заявлені вимоги, та просила суд постановити рішення про задоволення позову.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи в суді повідомлена належним чином за адресою реєстрації.

Суд ухвалив розглядати справу згідно з положеннями ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

ІІІ. Мотивувальна частина

Судом встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що Відповідач була зареєстрована у спірній квартирі 03 вересня 2019 року, є дружиною колишнього чоловіка Позивача.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що Відповідач фактично не проживає та ніколи не проживала в спірній квартирі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Згідно з ст.ст.317, 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З огляду на вищевикладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Проте вимога Позивача про зняття Відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.

Відтак права Позивача на зняття Відповідача з реєстраційного обліку станом на день ухвалення рішення не є порушеним, оскільки до уповноваженого на такі дії органу Солом`янської районної державної адміністрації вона не звертався.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог Позивача.

З урахуванням задоволення позову та на підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з Відповідача на користь Держави підлягають судові витрати, що складаються з суми судового збору в розмірі 908,00 грн.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст.317, 319, 321, 405 ЦК України, Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 79, 209, 212-215, 218, 223, 226, 280 ЦПК України, суд вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині вимог відмовити.

2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судові витрати в розмірі 908,00 грн.

3.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: станом на день постановлення рішення невідомий.

Суддя: