Справа № 462/9159/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

судді Палюх Н.М.

за участю секретаря судового засідання Гербут Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська пивна компанія» про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просить зняти арешт з усього майна та коштів належних ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця від 31.05.2016 у виконавчому провадженні № 51178670 у порядку встановленому законом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він у 2016-2018 роках виступав боржником за двома виконавчими провадженнями, які перебували на виконанні у Залізничному відділі ДВС у м. Львові ЗМУЮ (м. Львів): на підставі виконавчого листа, виданого Залізничним районним судом м. Львова 12.04.2016 у справі № 462/7944/15-ц про стягнення боргу на користь ТзОВ «Львівська пивна компанія» у розмірі 102681,30 грн., виконавче провадження № 51178670; на підставі постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ПС № 712190, виданої Управлінням патрульної поліції м. Львова 27.02.2016 про стягнення штрафу у розмірі 850,00 грн., виконавче провадження виконавче провадження № 51320809. У ході проведення виконавчих дій у вказаних виконавчих провадженнях, на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено постанови про арешт майна боржника та арешт коштів боржника. Боржником рішення добровільно не були виконані у зв`язку із відсутністю фінансової можливості щодо сплати боргів через несприятливі особисті обставини. Натомість, заходи з примусового виконання рішення щодо розшуку доходів та майна, на яке могло б бути звернено стягнення, не дали результатів. Це зумовило повернення виконавчих документів стягувачам. Таким чином, вказані виконавчі провадження були завершені. Повторно виконавчі документи до примусового виконання не пред`являлися, що на сьогодні зумовило закінчення строків пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання. ОСОБА_1 у липні 2021 року звертаючись за нотаріальними послугами щодо майна отримав відмову, з посиланням на чинність арешту на все його майно, накладеного згідно з постановою державного виконавця від 31.05.2016 р. у ВП № 51178670. Тоді ж ОСОБА_1 звернувся із письмовим зверненням до Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові з проханням зняти арешт у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Листом від 05.08.2021 ОСОБА_1 було поінформовано про усі фактичні обставини, викладені вище, а також, з посиланням на ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» роз`яснено, що на сьогодні відсутні нормативні підстави для зняття арешту державним виконавцем та арешт можу бути знято лише за рішенням суду. У процесі підготовки до розгляду справи було встановлено, що штраф, накладений постановою про притягнення до адміністративної відповідальності ПС № 712190, виданої Управлінням патрульної поліції м. Львова 27.02.2016, був сплачений позивачем, як і решта витрат виконавчого провадження № 51320809, однак помилково не був зарахований в порядку примусового виконання. А тому, після повторного підтвердження виконання, службовці Залізничного ВДВС у місті Львові ЗМУЮ (м. Львів) засвідчили позасудове вирішення питання щодо скасування заходів забезпечення виконання судового рішення та виключення позивача з Єдиного державного реєстру боржників протягом наступних 15-ти днів. З врахуванням наведеного, позивач просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 17 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

18.02.2022 представник відповідача Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Залізничний відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) не погоджується із позовними вимогами ОСОБА_1 про зняття арешту з майна та вважає такий позов безпідставним та необгрунтованим з наступних підстав. Дійсно на виконанні в Залізничному ВДВС у м. Львів ЗМУМЮ (м. Львів) перебували виконавчі провадження: АСВП № 51178670 з примусового виконання виконавчого листа № 462/7944/15-ц, виданого 12.04.2016, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Львівська пивна компанія» 102681,30 грн заборгованості та АСВП № 51320809 з примусового виконання постанови ПС №712190, виданої УПП у м.Львові 27.02.2016, про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПП у м.Львові 850 грн. штрафу. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» в АСВП №51178670 від 31.05.2016 та АСВП №51320809 від 20.03.2017 винесено постанови про арешт майна боржника та постанова про арешт коштів боржника. Боржником згідно виконавчих документів є ОСОБА_1 , стягувачем є ТзОВ «Львівська пивна компанія» та УПП у Львівській області. В межах примусового виконання виконавчого провадження № 51178670 державним виконавцем, керуючись п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна) 16.02.2018 та виконавчого провадження № 51320809 державним виконавцем, керуючись п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна) 31.03.2017, винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу з правом повторного пред`явлення. Постанови про повернення виконавчого провадження АСВП № 51178670 та АСВП №51320809 сторонами виконавчого провадження у судовому порядку не оскаржені, не скасовані та є чинними станом на 09.11.2021. Виходячи з вище наведеного, у Залізничного відділу ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відсутні правові підстави щодо зняття арешту з майна боржника та його рахунків. Враховуючи вищевикладене, дії державного виконавця вчинено у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Також вважають, що позов ОСОБА_1 подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, а тому Залізничний відділ державної виконавчої служби у м. Львові ЗМУМЮ (м. Львів) є неналежним відповідачем у справі. Просять в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ТзОВ «Львівська пивна компанія» відзив на позовну заяву не подав.

В судове засідання позивач не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі та просить такий задоволити.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи № 462/7944/15, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна /а.с. 17/.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10.02.2016 задоволенопозов Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська пивна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська пивна компанія» суму боргу в розмірі 88000 грн. 00 коп. та 20 % річних у сумі 13163,84 грн, а всього 101163 грн 84 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська пивна компанія» 1517,46 грн судового збору.

На виконання вищевказаного судового рішення державним виконавцем Залізничного ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області було відкрито виконавче провадження № 51178670.

Постановою державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Макухіною І.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.05.2016 у ВП № 51178670 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 в межах суми стягнення 112949,43 грн. Заборонено здійснювати відчуження будь якого майна, яке належить боржнику /а.с. 11/.

Судом також встановлено, що головним державним виконавцем Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області Макухіною І.В. 16.02.2018 у ВП № 51178670 на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. У постанові зазначено, що виконавчий документ може бути пред`явлений для виконання у строк до 16.02.2021 /а.с. 13/. Однак вказаний виконавчий документ стягувачем повторно не пред"являвся до примусового виконання.

Відповідно до ст. 19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Відповідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Постанова № 5) від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт накладений на майно (кошти) боржника, знімається.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна, відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону.

22.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Залізничного ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) із заявою, в якій просив зняти арешт з майна та коштів, які йому належать /а.с. 15/.

З листа Залізничного ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 05.08.2021 встановлено, що дійсно у ВП № 51178670 державним виконавцем 16.02.2018 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» було завершене дане виконавче провадження, проте відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» правові підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні, а тому арешт може бути знятий лише за рішенням суду /а.с. 16/.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач вважає, що вищезазначене обтяження порушує його права як власника на вільне володіння та розпорядження власністю.

Враховуючи те, що вищевказане виконавче провадження на даний час є завершеним, постанова у ВП № 51178670 про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.02.2018 є чинною, сторонами не оскаржувалась, повторно вищезазначений виконавчий документ на виконання у Залізничний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області не надходив, а також те, що накладеним арештом на майно порушується право позивача, як власника даного нерухомого майна, на здійснення права власності, передбаченого ст.41 Конституції України, ст. 319, 321 ЦК України, суд приходить до переконання, що позовна вимога позивача про зняття арешту є підставною та підлягає до задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 12, 19, 76, 77, 81, 141, 264-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Зняти арешт із усього майна та коштів належних ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Макухіною І.В. від 31.05.2016 у виконавчому провадженні № 51178670.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідачі: Залізничний відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів), , адреса: м. Львів, вул.Городоцька, 299;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівська пивна компанія», , адреса: м. Львів, вул. Шевченка, 323.

Суддя: