Провадження № 2/325/16/2022
Справа № 325/932/21
РІШЕННЯ

Іменем України

20 січня 2022 року смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Діденко Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Краснової Ю.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Чмут С.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

09 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області № 49-К від 19.07.2021 р. про звільнення ОСОБА_1 ; поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді консультанта відділу документального, організаційного та господарського забезпечення Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області; стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 06.01.2021 року позивач був призначений на посаду консультанта відділу документального, організаційного та господарського забезпечення ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області. Наказом начальника ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 19.07.2021 р. № 49-К позивача було звільнено з посади за прогул без поважних причин (п. 4 ст. 40 КЗпП України). У якості причини звільнення вказано відсутність на роботі 16.07.2021 р. протягом усього робочого дня. Своє звільнення позивач вважає незаконним, оскільки 14.07.2021 р. він подав дві заяви, одну про звільнення від службових обов`язків 15.07.2021 р. у зв`язку із виконанням повноважень депутата Мелітопольської районної ради, а іншу про надання відпустки без збереження заробітної плати на 16.07.2021 р. Обидві заяви були погоджені з безпосереднім керівником ОСОБА_2 , завізовані та передані на підпис до начальника ГУ. 15.07 та 16.07 позивач дійсно був відсутнім на робочому місці, але його ніхто не повідомив, що його заява на 16.07 не розглянута. У перший після цього робочий день 19.07.2021 позивач дізнався, що стосовно нього було складено акт про відсутність на робочому місці та він надав письмові пояснення про причини відсутності на роботі. Позивач вважає, що у зв`язку з виконанням ним депутатських повноважень 16.07.2021 р. та подання заяви на відпустку, його відсутність 16.07.2021 р. не можна вважати неповажною, і відповідач не врахував вказаних обставин при прийнятті рішення про звільнення позивача. Крім того, позивач посилається на порушення порядку його звільнення, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», він не був попереджений про звільнення і не була попереджена рада за 15 днів, як це передбачено законом. У зв`язку з цим, позивач просив скасувати наказ про звільнення, поновити його на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою судді від 10.08.2021 р. відкрито спрощене позовне провадження, справа призначена до розгляду на 02.09.2021 р., витребувано у сторін докази по справі.

02.09.2021 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою учасників справи, і призначено наступне засідання на 22.09.2021 р.

02.09.2021 р. до суду надійшов відзив, у якому відповідач позов не визнав, зазначив, що позивачем не надано доказів відсутності на роботі 16.07.2021 р. з поважних причин. Також, на думку відповідача, положення Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» не повинні застосовуватись у цих правовідносинах.

Судове засідання 22.09.2021 р. н відбулось у зв`язку з перебуванням судді у відпустці, наступне засідання призначено на 26.10.2021 р.

Судове засідання 26.10.2021 р. не відбулось у зв`язку з перебуванням судді на навчанні для підтримання кваліфікації, наступне засідання призначено на 22.11.2021 р.

19.11.2021 р. від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача.

Ухвалою суду від 22.11.2021 р. судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача, і призначено наступне засідання на 17.12.2021 р., зобов`язано позивача і відповідача надати додаткові докази.

Судове засідання 17.12.2021 р. не відбулось у зв`язку з перебуванням судді у відпустці, наступне засідання призначено на 20.01.2022 року.

В судовому засіданні представник позивача і позивач підтримали позов з викладених у ньому підстав. Позивач ОСОБА_1 додатково пояснив, що у нього були неприязні відносини із керівником, що на його думку, і стало причиною прийняття рішення саме про звільнення.

Відповідач в судове засідання уповноваженого представника не направив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення не подавав.

З урахуванням наявності у справі відзиву, а також заяви від 19.11.2021 р. про розгляд справи без участі відповідача, суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача.

Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Під час розгляду справи судом встановлено, що з 06.01.2021 року позивач обіймав посаду консультанта відділу документального, організаційного та господарського забезпечення ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області.

Згідно з посадовою інструкцією, консультант відділу документального, організаційного та господарського забезпечення ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області відноситься до працівників державних органів, які виконують функції з обслуговування. Він призначається на посаду і звільняється з посади керівником ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області.

Розпорядок робочого часу, порядок прийому на роботу, загальні права і обов`язки працівників передбачені Правилами внутрішнього трудового розпорядку ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області, затверджені 01.03.2016 року.

Відповідно до посвідчення № 38 від 05.11.2020 р., позивач є депутатом Мелітопольської районної ради VIII скликання.

14.07.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до начальника ГУ із заявою про увільнення від роботи 15.07.2021 р. у зв`язку з необхідністю виконання депутатських повноважень, а саме участі у сесії.

Наказом від 14.07.2021 р. ОСОБА_1 увільнено від виконання службових обов`язків із збереженням заробітної плати 15.07.2021 р.

Відповідно до службової записки від 16.07.2021 р. начальника відділу документального, організаційного та господарського забезпечення ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області Ірини Плєннік на ім`я начальника Головного управління, 14.07.2021 р. ОСОБА_1 було подано заяву про надання відпустки без збереження заробітної плати на 16.07.2021 р., те, що заява не розглянута начальником їй стало відомо тільки 16.07.2021 р. о 15.40 год., коли викликав начальник ГУ і запитав про відсутність ОСОБА_1 . На службовій записці мається резолюція « ОСОБА_3 скласти акт про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці».

16.07.2021 р. о 15.45 год. чотирма працівниками ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області складено акт про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці протягом усього робочого дня.

Згідно з повідомленням від 19.07.2021 р., ОСОБА_1 запропоновано надати письмові пояснення щ приводу відсутності на роботі 16.07.2021 р.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 від 19.07.2021 р., він повідомив, що ним було подано заяву на відпустку без збереження заробітної плати на 16.07.2021 р., що було узгоджено з начальником відділу ОСОБА_4 та подано начальнику ГУ на підпис. На поясненні міститься резолюція: « ОСОБА_3 . Підготувати наказ про звільнення ОСОБА_1 за прогул без поважних причин».

Наказом начальника ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 19.07.2021 р. № 49-К, вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади консультанта відділу документального, організаційного та господарського забезпечення ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області за прогул без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. У наказі зазначено, що ОСОБА_1 був відсутній на роботі 16.07.2021 р., відсутність на роботі ОСОБА_1 пояснив поданням 14.07.2021 р. заяви про відпустку без збереження заробітної плати, при цьому, станом на 16.07.2021 р. заява не була підписана начальником ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області.

Актами від 19.07.2021 р. та від 21.07.2021 р., складеними працівниками ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області, зафіксовано відмову ОСОБА_1 від ознайомлення з наказом про звільнення 19.07.2021 р. та ознайомлення з наказом і отримання трудової книжки 21.07.2021 р.

Відповідно до листа Мелітопольської районної ради від 16.08.2021 р. № 184/01-28, депутат районної ради ОСОБА_1 провів прийом громадян 16.07.2021 р. по АДРЕСА_1 , в приміщенні селищної ради.

Згідно з листом Мелітопольської районної ради від 20.08.2021 р. № 184/01-28, у відповідності до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», ГУ Держпродспоживслужба в Запорізькій області не зверталась із повідомлення про попередження ОСОБА_1 , який є депутатом Мелітопольської районної ради, про наступне звільнення з роботи.

Відповідно до встановлених правовідносин, суд керується такими нормами права.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно ст. 51 Кодексу законів про працю України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 4 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках , зокрема прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

На підставі ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 140 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» передбачено, що депутат місцевої ради може бути звільнений з роботи з ініціативи власника або уповноваженого ним органу від займаної посади, виключений з навчального закладу за умови його попередження в порядку, встановленому законом. Про таке попередження відповідний власник або уповноважений ним орган письмово повідомляє не менш ніж за 15 днів відповідну місцеву раду.

У постановах Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 311/499/16-ц та від 04.09.2019 року у справі № 149/702/16-ц викладені правові позиції щодо необхідності дотримання роботодавцем положень частини 3 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Статтею 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Оцінка доказів і мотиви суду.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд зазначає, що позивач дійсно був відсутнім на робочому місці 16.07.2021 року. Проте, відповідно до предмету позову, оцінці підлягає те, чи був відсутній позивач без поважних причин та чи було дотримано позивачем порядок звільнення.

Суд звертає увагу, що як підтверджено службовою запискою ОСОБА_5 та текстом самого наказу про звільнення («..при цьому, станом на 16.07.2021 р. заява не була підписана начальником ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області»), позивач ОСОБА_1 подавав заяву про надання відпустки без збереження заробітної плати на 16.07.2021 р., але вона з невідомих причин не була розглянута. Доказів того, що відповідач повідомив ОСОБА_1 про результат розгляду його заяви, суду не надано.

Крім того, як підтверджено листом Мелітопольської районної ради від 16.08.2021 р. № 184/01-28, ОСОБА_1 16.07.2021 р. як депутат місцевої ради вів прийом громадян.

За таких умов, суд вважає, що відповідач при накладенні дисциплінарного стягнення належним чином не врахував вказаних обставин, не зважив поважності причин відсутності позивача на роботі, і тому прийняв необґрунтоване рішення про звільнення.

Крім того, відповідачем також звільнено позивача в порушення вимог частини 3 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», оскільки позивача, який є депутатом місцевої ради, не було попереджено про звільнення і не повідомлено про це попередження місцеву раду у встановленому законом порядку. Водночас, суд не погоджується з доводами представника відповідача про незастосовність положень частини 3 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», оскільки такі положення неконституційними не визнавались, встановлюють додаткові гарантії трудових прав осіб, які є депутатами місцевих рад, та про необхідність їх врахування свідчать наведені вище правові позиції Верховного Суду.

Таким чином, наказ про звільнення позивача підлягає скасуванню з поновленням позивача на займаній посаді.

Частиною 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Представником відповідача на виконання ухвали суду надано довідку про доходи, відповідно до якої середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 складає 8201,68 грн., середньоденна 431,67 грн.

Враховуючи, що в позовних вимогах позивач просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд розраховує розмір середнього заробітку з 19.07.2021 року по 20.01.2022 року з розрахунку середньоденної заробітної плати за неповні місяці (у липні 2021 року та січні 2022 року), а також середньомісячної заробітної плати з серпня по грудень 2021 року.

Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню складає 50505 грн. 14 коп. і розраховується судом наступним чином:

(10 робочих днів х 431,67 грн.) + (8201,68 грн. х 5 місяців) + (12 робочих днів х 431,67 грн.) = 50505,14 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81-82, 89, 223, 247, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 40, 51, 147, 149, 233-235 КЗпП України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області № 49-К від 19.07.2021 р. про звільнення ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді консультанта відділу документального, організаційного та господарського забезпечення Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області.

Стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 50 505 (п`ятдесят тисяч п`ятсот п`ять) грн. 14 коп. з утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку у межах платежу за один місяць в розмірі 8201 грн. 68 коп. (з утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів) підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Приазовський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення суду складено 21.01.2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 .

Відповідач:Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області (, м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 105-А)

Суддя Є.В. Діденко