Справа № 510/2050/21
Провадження № 2/510/520/22

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.22 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила про розгляд справи без її участі.

Позивачка позовні вимоги підтримала, просила про розгляд справи у її відсутності.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про одруження ОСОБА_3 із ОСОБА_4 ; копія свідоцтва про народження відповідачки; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 - померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія свідоцтва про народження позивачки; копія свідоцтва про одруження ОСОБА_7 із ОСОБА_8 ; довідка виконкому Ренійської міської ради від 07.10.2021р. про склад сім`ї ОСОБА_5 на день її смерті; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.04.1990р.; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.01.1990р.; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку від 15.10.2021р.; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_5 ; копія державного акту серії ЯЖ №711540 від 10.03.2009р. на право власності на земельну ділянку земельну ділянку площею 0,0917 га, розташовану по АДРЕСА_1 , виділену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), оформленого на ім`я ОСОБА_5 ; копія державного акту серії ЯЛ №285972 від 21.10.2011р. на право власності на земельну ділянку земельну ділянку площею 0,2341 га, розташовану по АДРЕСА_1 , виділену для ведення особистого селянського господарства, оформленого на ім`я ОСОБА_5 ; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.10.2021р.; відповідь завідувачки Ренійської райдержнотаріальної контори від 20.04.2022р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 19.04.2022р. (спадкова справа не відкривалась).

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_5 являлась матір`ю ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_2 .

За життя ОСОБА_5 належало наступне майно:

житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.04.1990р. та свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.01.1990р.;

земельна ділянка площею 0,0917 га, розташована по АДРЕСА_1 , виділена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно державного акту серії ЯЖ №711540 від 10.03.2009р. на право власності на земельну ділянку;

земельна ділянка площею 0,2341 га, розташована по АДРЕСА_1 , виділена для ведення особистого селянського господарства згідно державного акту серії ЯЛ №285972 від 21.10.2011р. на право власності на земельну ділянку.

За життя ОСОБА_5 не розпорядилася належним їй майном, заповіту не залишила, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є її дитина донька - позивачка у справі.

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини ані позивачка, ані онука не звернулися до нотаріальної контори із заявами про її прийняття за законом. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення вищевказаних осіб за прийняттям спадщини, оформити її було б неможливо у зв`язку із тим, що в них були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Останні роки перед смертю матері позивачка мешкала разом із нею, доглядала за матір`ю, як донька. Під час розгляду даної справи відповідачка будь-яких заперечень щодо позовних вимог не мала, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок та земельні ділянки, про що 19.10.2021р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Надати такі документи позивачка не може, оскільки за життя її матір не оформила належним чином право власності на житловий будинок, не зареєструвала право на нерухоме майно у Державному реєстрі прав власності на нерухомість.

Необхідні нотаріусу документи щодо земельних ділянок позивачка також надати не може у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. Чинним законодавством не передбачена можливість відновлення актів на право власності на земельну ділянку після смерті власника його спадкоємцями за умови, що свідоцтво про право на спадщину щодо цієї земельної ділянки не видано, а на підставі ксерокопії акту неможливо оформити спадщину. Згідно п. 5.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999р., при втраті (псуванні) державного акту на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат.

Так як набуте за спадкуванням право власності позивачкою не було оформлено, вона не в змозі отримати дублікати державних актів про право власності на землю.

Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючих документів у т.ч. і при видачі свідоцтва про право на спадщину.

На копіях (фотокопіях) зазначених документів проставляється відповідна відмітка про перехід права власності до набувача чи спадкоємця.

Отже, після смерті ОСОБА_5 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на нерухомість та земельні ділянки, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлої ОСОБА_5 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка на неї не претендує.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею першої черги за законом.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка не звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті матері у неї були відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок та земельні ділянки. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка не має можливості. Онука померлої відповідачка у справі за прийняттям спадщини після смерті бабусі не зверталася, будь-яких заперечень щодо визнання права власності на спадщину за позивачкою не мала.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів на будинок та земельні ділянки, розпорядження щодо їх цільового використовування, мешкання в житловому будинку тощо).

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок та земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1258, 1259, 1261, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом право власності на:

житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 ;

земельну ділянку площею 0,0917 га із кадастровим номером :02:003:0063, розташовану по АДРЕСА_1 , виділену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно державного акту серії ЯЖ №711540 від 10.03.2009р. на право власності на земельну ділянку;

земельну ділянку площею 0,2341 га із кадастровим номером :02:003:0169, розташовану по АДРЕСА_1 , виділену для ведення особистого селянського господарства згідно державного акту серії ЯЛ №285972 від 21.10.2011р. на право власності на земельну ділянку,

що належали ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК