Справа № 392/75/22
Провадження № 2/392/313/22
УХВАЛА

20 січня 2022 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді Бадердінової А.В., секретар судового засідання Покуц І.С., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник адвокат Ковальчук Анна Сергіївна про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Сосновський Андрій Васильович, привтний нотаріус Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Українська Наталія Михайлівна про визнання договору міни недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Маловисківського районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просить визнати недійсним Договір міни від 02.04.2014 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності від 19.11.2013 року та зареєстрованого у Реєстрі за №235. Відповідно до ст.216 ЦК України просить застосувати наслідки недійсності правочину договору міни від 02.04.2014 року шляхом повернення обом сторонам договору міни від 02.04.2014 року, у власність земельні ділянки, які належали кожній стороні до його укладення. Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 4,9219 га, кадастровий номер якої 352382000:02:000:0185, що розташована на території Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що виникло на підставі Договору міни від 02.04.2014 року, посвідченого Приватним нотаріусом Маловисківського районного нотаріального округу Кіровоградської області Сосновським Андрієм Васильовичем та зареєстрованого у Реєстрі за №235. Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 0, 0500 га, кадастровий номер якої :02:000:0588, що розташована на території Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що виникло на підставі Договору міни від 02.04.2014 року , посвідченого приватним нотаріусом Маловисківського районного нотаріального округу Кіровоградської області Сосновським Андрієм Васильовичем та зареєстрованого у Реєстрі за №235.

Одночасно з поданням позовної заяви, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій остання просить вжити заходи забезпечення позову:

- внести заборону на вчинення реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 31 (земельна ділянка площею 4,9219 га, кадастровий номер якої :02:000:0185, що розташована на території Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва);

- внести заборону на вчинення реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 321 (земельна ділянка площею 0,0500 га, кадастровий номер якої :02:000:0588, що розташована на території Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначила, що при зверненні до Приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Української Н.М. з метою отримання консультації в частині визначення переліку необхідних документів для оформлення спадкових прав на майно померлого чоловіка ОСОБА_4 , їй стало відомо, що 02.04.2014 року Приватним нотаріусом Маловисківського (на той час) районного нотаріального округу Кіровоградської області Сосновським А.В. було посвідчено Договір міни, який зареєстровано в Реєстрі за №235 та за яким Спадкодавець фактично повністю втратив ще нібито за його життя право власності на вказану земельну ділянку. В подальшому, 04.10.2021 року позивач як єдиний спадкоємець свого чоловіка, звернулася до приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Української Н.М. із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого, до Спадкового реєстру було внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація Спадкової справи у нотаріуса за №155/2021 (номер у Спадковому реєстрі 68415246). 08.10.2021 року приватним нотаріусом Маловисківського районного нотаріального округу Кіровоградської області Сосновським А.В. представнику позивача за довіреністю ОСОБА_5 видано дублікат оспореного Договору міни, про що нотаріусом зазначено в останньому абзаці документу. Із змісту вказаного договору вбачається, що останній укладено 02.04.2014 року, зареєстрованого в Реєстрі за №235, між ОСОБА_3 (Сторона 1) та ОСОБА_2 (Сторона 2), при цьому Сторона 1 передає у власність належну йому на праві особистої власності земельну ділянку, Сторона 2 взамін передає Стороні 1 у власність належну йому на праві особистої власності земельну ділянку, при цьому у власність сторони 1 переходить земельна ділянка площею 4,9219 га, кадастровий номер якої :02:000:0185, що розташована на території Кіровської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; у власність Сторони 2 переходить земельна ділянка площею 0,0500 га, кадастровий номер :02:000:0588, що розташована на території Мануйлівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно п.2.2 Договору передбачено, що міна проводиться з грошовою доплатою в розмірі 50 000 грн, яку гр. ОСОБА_4 нібито одержав повністю до підписання цього Договору, що не відповідає дійсним обставинам. Таким чином, за Договором міни від 02.04.2014 року, зареєстрованого в Реєстрі за №235, при його укладенні від імені ОСОБА_4 діяв на підставі Довіреності Відповідач 1- ОСОБА_2 . У заяві про забезпечення позову позивач звертає увагу, що сторона відповідачів представлена членами однієї сім`ї, які замаються підприємницькою діяльністю, в тому числі веденням товарного сільськогосподарського виробництва. А тому, за життя спадкодавець з метою письмового оформлення договірних відносин оренди саме цієї земельної ділянки площею 4,9219 га, кадастровий номер якої :02:000:0185 мав перемовини з ТОВ «Карат» , керівником та кінцевим бенефенціаром якого був та є відповідач 1 ОСОБА_2 , та якому на його вимогу передав оригінал Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №036114 від 02.04.2001 року саме для оформлення Договору оренди земельної ділянки, проте ОСОБА_4 вказані документи ОСОБА_2 не повернув. Протягом всього періоду, з 2008 року і до смерті ОСОБА_4 позивачу відомо, що використання цієї земельної ділянки здійснювалося та орендна плата сплачувалася стороною відповідачів. Позивач однозначно заявляє, що вказаний Договір міни укладено внаслідок зловмисної домовленості Відповідачів між собою, відбувся нерівнозначний обмін, позивач, як дружина спадкодавця згоди на обмін даної земельної ділянки не надавала, наміру відчуження у будь-який спосіб даної земельної ділянки не мав ні померлий спадкодавець, ні сама позивач. Відповідачами не було дотримано і обмінних дій щодо надання правовстановлюючих документів на ділянку площею 0,0500 га- належних до передачі Спадкодавцю як новому її власнику. Вважає, що оспорюваний договір, крім іншого, є недійсним, оскільки був укладений в період дії заборони (мораторію) на відчуження земельних ділянок у вказаний період, за якою угоди укладені під час дії заборони вважаються недійсними з моменту їх укладення (посвідчення). Усі прохання позивача добровільно повернути отриману у незаконний спосіб у власність стороною відповідача 2 ОСОБА_3 проігноровано як ним, так і його батьком відповідачем -2 ОСОБА_2 .Вказана поведінка відповідачів очевидно свідчить про недобросовісність та наявність реальних ризиків відчуження, обтяження і таке інше, отриманого у власність від спадкодавця об`єкту нерухомого майна - земельної ділянки, що була предметом оспореного Договору міни. Крім того, на даний час законодавчо врегульовано питання вільного ринкового обігу землі сільськогосподарського призначення та скасовано багаторічний мораторій. Вказаний захід забезпечення позову повністю співмірний із заявленими позовними вимогами, є тимчасовим заходом, не матиме наслідком понесення додаткових витрат Відповідачем 2 та спроможний забезпечити у майбутньому фактичне виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивача у разі задоволення позову.

А тому, вважає, що необхідно в порядку забезпечення позову державним реєстраторам та іншим особам, які мають повноваження вчиняти реєстраційні дії до закінчення розгляду даної справи та набрання законної сили судовим рішенням заборонити проводити будь-які реєстраційні дії на нерухоме майно відносно об`єктів нерухомого майна, що є предметом спору земельних ділянок сільськогосподарського призначення - площею 4,9219 га, кадастровий номер якої :02:000:0185 та площею 0,0500 га, кадастровий номер якої :02:000:0588.

Заява про забезпечення позову розглянута судом в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

При вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову та його виду, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або законних інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А у пункті 4 даної постанови роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом з`ясовано та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Сосновський Андрій Васильович, приватний нотаріус Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Українська Наталія Михайлівна про визнання договору міни від 02.04.2014 року недійсним, застосування наслідків недійсності правочину, шляхом повернення обом сторонам Договору міни від 02.04.2014 року у власність земельні ділянки, які належали кожній стороні до його укладення та скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки площею 4,9219 га, кадастровий номер якої :02:000:0185, що розташована на території Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та площею 0,0500 га, кадастровий номер якої 352318200:02:000:0588, що розташована на території Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Фактично предметом спору по даній справі є земельні ділянки, які зі змісту позовних вимог позивача протиправно всупереч діючого законодавства України були відчужені шляхом укладення договору міни земельних ділянок від 02.04.2014, посвідченого приватним нотаріусом Маловисківського районного нотаріального округу Кіровоградської області Сосновським А.В. та зареєстрованого у Реєстрі за №235.

Отже, суд дійшов переконання, що між сторонами дійсно виник спір.

Крім того, судом відзначається, що вимога позивача носить немайновий характер, а тому в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

При цьому суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини" (Kьbler v. Germany), заява № 32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

Як вбачається зі змісту заяви, позивач просила заборонити державним реєстраторам та іншим особам, які мають повноваження вчиняти реєстраційні дії до закінчення розгляду даної справи та набрання законної сили судовим рішенням заборонити проводити будь-які реєстраційні дії на нерухоме майно відносно об`єктів нерухомого майна, що є предметом спору (земельних ділянок).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При цьому забезпечення позову не повинно порушувати принципи змагальності і процесуального рівноправ`я сторін. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Згідно з частиною третьою статті 150ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суд приходить до висновку, що подана заява містить достатньо обґрунтоване припущення заявника про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову про визнанння недійсним договору міни вказаних земельних ділянок, та як наслідок, рішення суду у даній справі буде неактуальним і його не можливо буде виконати.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем, зокрема Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку станом на 28.12.2021 року власником земельної ділянки площею 4,9219 га, кадастровий номер якої :02:000:0185, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва є відповідач 2 ОСОБА_3 , який набув речове право на неї 02.04.2014 року, номер запису про право в державному реєстрі 5197146, крім того, з Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку станом на 28.12.2021 року - власником земельної ділянки площею 0,0500 га, кадастровий номер якої :02:000:0588, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва є спадкодавець ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , який набув речове право на неї 02.04.2014 року, номер запису про право в державному реєстрі 5197813, підставою втрати спадкодавцем ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 4,9219 га, кадастровий номер якої :02:000:0185, став саме оспорений договір міни від 02.04.2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що діяв за довіреністю від 19.11.2013 року, від імені ОСОБА_6 , та на переконання позивача, укладаючи від імені спадкодавця вказаний договір міни, відповідач ОСОБА_2 діяв в порушення інтересів довірителя, одночасно діючи в своїх інтересах та в інтересах свого сина відповідача ОСОБА_3 , який отримав вигоду у вигляді земельної ділянки більшою площею та вартістю без сплати будь-якої компенсації довірителю, приходить до переконання, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Крім того, судом враховується, що законодавчо врегульовано питання вільного ринкового обігу землі сільськогосподарського призначення та скасовано багаторічний мораторій, у зв`язку з чим, відповідач зможе відчужити земельну ділянку, що також зможе утруднити виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Щодо негативних наслідків, то суд вважає, що застосування таких заходів забезпечення позову не матиме наслідком понесення відповідачем ОСОБА_3 додаткових витрат, оскільки не завдаватиме останньому збитків та/або шкоди, оскільки дане майно земельна ділянка фактично перебуватиме у його володінні як власника та лише буде обмежуватися можливістю розпоряджатися ним.

Більш того, з`ясовуючи співмірність виду забезпечення позову, який позивач ОСОБА_1 просила застосувати, суд враховує, що до моменту набуття рішенням у даній справі законної сили, припинення будь-яких дій зі спірними земельними ділянками шляхом заборони вчиняти щодо них будь-які реєстраційні дії, вказаний захід буде адекватним, при цьому інтереси всіх сторін та учасників будуть збалансовано захищені та не призведуть до порушення прав інших осіб, вказаний вид забезпечення позову, зможе ефективно захистити права позивача ОСОБА_1 та не зможе негативно вплинути на права ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за яким вже зареєстровано право власності, оскільки таке забезпечення ніяк не вплине та не спричинить обмежень прав відповідача по користуванні землею.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї докази на підтвердження вимог виду забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, та зробити недосяжною кінцеву мету правосуддя захист прав та інтересів осіб, які звернулися до суду, та їх поновлення, а відтак заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Як вбачається, із заяви про забезпечення позову в мотивувальній частині позивач просила заборонити державним реєстраторам та іншим особам, які мають повноваження вчиняти реєстраційні дії до закінчення розгляду даної справи та набрання законної сили судовим рішенням заборонити проводити будь-які реєстраційні дії на нерухоме майно відносно об`єктів нерухомого майна, що є предметом спору (земельних ділянок), в той же час, у прохальній частині заяви просить суд внести заборону на вчинення реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об`єкти нерухомого майна земельні ділянки площею 4,9219 га, кадастровий номер якої :02:000:0185 та площею 0,0500 га, кадастровий номер якої :02:000:0588, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Разом з тим, звертається увага позивача, що суд позбавлений можливості внести заборону на вчинення реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, натомість наділений повноваженнями у відповідності до ст.150 ЦПК України, заборонити вчиняти певні дії, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам та іншим особам, які мають повноваження вчиняти реєстраційні дії до закінчення розгляду даної справи та набрання законної сили судовим рішенням - заборонити проводити будь-які реєстраційні дії на нерухоме майно відносно обєктів нерухомого майна, що є предметом спору земельних ділянок площею 4,9219 га, кадастровий номер якої :02:000:0185 та площею 0,0500 га, кадастровий номер якої :02:000:0588.

Запропонований позивачем вид забезпечення позову (заборона державним реєстраторам та іншим особам, які мають повноваження вчиняти реєстраційні дії щодо земельних ділянок), передбачений ст.150 ЦПК України, є співмірним, але не тотожним пред`явленим позовним вимогам.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Забезпечення позову, у даному випадку, узгоджуються з предметом позову та не порушує прав сторін, а також осіб, які не є учасниками розгляду даної цивільної справи.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258, 260, 353, 354 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник адвокат Ковальчук Анна Сергіївна про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити державним реєстраторам та іншим особам, які мають повноваження вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 31 (земельна ділянка площею площею 4,9219 га, кадастровий номер якої :02:000:0185, що розташована на території Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області (до перейменування та реорганізації Кіровської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області) та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва).

Заборонити державним реєстраторам та іншим особам, які мають повноваження вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 31 (земельна ділянка площею площею 0,0500 га, кадастровий номер якої 352318200:02:000:0588, що розташована на території Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області (до реорганізації Мануйлівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області), надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва).

В іншій частині заяви відмовити.

Направити ухвалу про забезпечення позову Відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Маловисківської міської ради Кіровоградської області для внесення відповідного повідомлення про заборону вчинення дій до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня постановлення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Альона Володимирівна Бадердінова