ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

17 січня 2022 року

м. Харків

справа № 639/204/16-ц

провадження № 22-з/818/24/22

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання - Антонович А.А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Державна установа «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України», профспілковий комітет Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України», первинна профспілкова організація державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України», Харківська обласна організація профспілки працівників охорони здоров`я України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про відвід секретаря судового засідання у справі за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Харківського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року,-

УСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України», профспілкового комітету Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України», первинної профспілкової організації державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України», Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров`я України про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за несвоєчасно проведений розрахунок в частині виплати заробітної плати, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

Рішенням Жовтневого районного суду від 21.02.2019 (т.6 а.с. 174-187) позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України», профспілкового комітету Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України», первинної профспілкової організації державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України», Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров`я України про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за несвоєчасно проведений розрахунок в частині виплати заробітної плати, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку - задоволені частково. Стягнуто з профспілкового комітету Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України» на користь ОСОБА_1 необґрунтовано утримані членські внески у сумі 902 грн. 17 коп. В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без задоволення.

Постановою Харківського апеляційного суду від 05.06.2019 (т.7 а.с. 107-112) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 лютого 2019 року залишено без змін.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду від 12.03.2019 резолютивна частина рішення суду від 12.02.2019 доповнена абзацом 4 та стягнуто з профспілкового комітет Державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І.І. Мечникова НАМН України» судовий збір в дохід держави в розмірі 551 грн. 20 коп.

Постановою Верховного суду від 03.12.2020 касаційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 лютого 2019 року та постанова Харківського апеляційного суду від 5 червня 2019 року залишені без змін (т.9 а.с. 184-192).

12.08.2019 ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з заявою про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.02.2019 та додаткового рішення того ж суду від 12.03.2019 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 лютого 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 12.08.2019 про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.02.2019 та додаткового рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.03.2019 за нововиявленими обставинами відмовлено (т. 9 а.с. 237-242).

Постановою Харківського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року була частково задоволена апеляційна скарга ОСОБА_1 : ухвала Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 лютого 2021 року скасована. Справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції (т.10 а.с. 198-201).

Першого жовтня 2021 року до Харківського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Харківського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року. Заява обґрунтована тим, що в резолютивній частині зазначеної постанови вказано, що вона підлягає оскарженню в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Такий порядок оскарження судового рішення у цивільній справі № 639/204/16-ц не відповідає порядку, визначеному у постанові Харківського апеляційного суду від 05.06.2019 у цій же цивільній справі, ухваленій у складі суддів Маміна О.В., Кругова С.С., Пилипчук Н.П. При винесенні постанови від 05.06.2019 колегія суддів віднесла цивільну справу № 639/204/16-ц до малозначних, тому вважала, що постанова від 05.06.2019 в силу вимог п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню. Постанова Харківського апеляційного суду від 05.06.2019 у цивільній справі № 639/204/16-ц винесена на користь відповідачів і оскарженню позивачами не підлягає. Постанова Харківського апеляційного суду від 20.09.2019 винесена на користь позивача та може бути оскаржена відповідачами. Такий відмінний підхід до можливості оскарження судових рішень в одній цивільній справі свідчить про упередженість суддів Харківського апеляційного суду до ОСОБА_1 . Тому потребує роз`ясненню що мав на увазі суд, мотивуючи можливість касаційного оскарження постанови від 20.09.2021, оскільки справу не було віднесено до малозначних справ та до справ з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Під час розгляду заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Харківського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , заявив відвід секретарю судового засідання Антонович А.А. Відвід мотивований тим, що під час оголошення явки сторін у судовому засіданні секретар не доповіла суддям про те, хто зі сторін не з`явився в судове засідання, чим допустила службову недбалість.

Відповідно до ч.3 ст. 40 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки відвід секретарю судового засідання заявлений в судовому засіданні 17 січня 2021 року, колегія суддів не передає його на розгляд іншому складу суду, а розглядає безпосередньо в судовому засіданні 17 січня 2021 року.

Вислухавши пояснення представника позивача та обговоривши його доводи, колегія суддів уважає, що заявлений секретарю судового засідання Антонович А.А. відвід є необґрунтованим, а заяву про відвід слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач не можуть брати участі у розгляді справи та підлягають відводу (самовідводу) з підстав, зазначених у статті 36 цього Кодексу (ч.1 ст.38 ЦПК України).

При вирішенні справи «Білуха проти України» Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

У пункті 52 цього ж рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

ОСОБА_2 заявив відвід секретарю судового засідання Антонович А.А., мотивуючи його тим, що секретар не оголосила хто не з`явився в судове засідання 17 січня 2022 року, чим порушила норми ЦПК України та допустила службову недбалість.

Відповідно до ч.2 ст. 217 ЦПК України секретар судового засідання доповідає суду хто з учасників судового процесу з`явився в судове засідання, хто з учасників судового процесу бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, чи повідомлено тих учасників судового процесу, хто не з`явився, про дату, час і місце судового засідання у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Не виконання секретарем судового засідання обов`язку доповісти суду чи повідомлені ті учасники судового процесу, хто не з`явився 17 січня 2022 року, про дату, час і місце судового засідання у порядку, передбаченому цим Кодексом, не свідчить про неможливість участі секретаря судового засідання в судовому засіданні 17 січня 2022 року. Вказані дії секретаря судового засідання також не свідчать про наявність суб`єктивного чи об`єктивного критеріїв, які б свідчили про необ`єктивність або упередженість секретаря.

Судом були оглянуті матеріали цивільної справи № 639/204/16, у яких містяться зворотні повідомлення від учасників справи, які не з`явилися в судове засідання, тобто інформація, не вказана секретарем судового засідання, міститься у матеріалах справи в розпорядженні судової колегії.

Особиста незгода представника позивача з участю в судовому засіданні секретаря судового засідання, який не виконав повною мірою приписи норм ЦПК України, не може бути достатньою для визнання відводу обґрунтованим.

Отже, заяву ОСОБА_2 про відвід секретаря судового засідання Антонович А.А. необхідно залишити без задоволення.

Керуючись статтями 26, 38, 40, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про відвід секретаря судового засідання Антонович Анастасії Андріївни-залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 21 січня 2022 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук