Провадження № 2-др/554/9/22
26.04.2022 року м. Полтава
Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Тімошенко Н.В., розглянувши заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кіндяка Олександра Ігоровича про ухвалення додаткового рішення про визнання недійсним додаткового договору та стягнення судових витрат понесених стороною позивача у зв`язку з розглядом цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» в особі відділення вул. Європейська, 21 АТ «КРЕДОБАНК» у м. Полтава про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними, стягнення моральної шкоди, -
17.01.2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кіндяк О.І.звернувся до суду із заявами про ухвалення додаткового рішення про визнання недійсним додаткового договору та про стягнення судових витрат понесених стороною позивача у зв`язку з розглядом цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» в особі відділення вул. Європейська, 21 АТ «КРЕДОБАНК» у м. Полтава про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними, стягнення моральної шкоди.
Позивачем понесено судові витрати на професійну правничу допомогу, розмір яких підтверджується договором про надання правової допомоги від 20.04.2020 року, додатковою угодою № 1 від 30.11.2020 року до договору про надання правової допомоги від 20.04.2020 року, актом виконаних робіт від 29.06.2021 року, квитанцією про сплату гонорару в сумі 5000 грн.
Просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у вказаній сумі.
26.04.2022 року ухвалою суду заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кіндяка Олександра Ігоровича про ухвалення додаткового рішення про визнання недійсним додаткового договору та про стягнення судових витрат понесених стороною позивача у зв`язку з розглядом вищевказаної цивільної справи об`єднано в одне провадження.
Представник позивача просив розглядати справу без його участі, вимоги заяв підтримав.
Представник відповідача у судове засідання, призначене в режимі відеоконференції повторно не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи, при цьому, будь-яких належних та допустимих доказів поважності причини своєї явки суду не надано.
Дослідивши матеріали справи у межах, необхідних для прийняття додаткового рішення, судом фактично встановлено наступне.
20 квітня 2020 року між адвокатом Кіндяк Олександром Ігоровичем та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правової допомоги, відповідно до умов котрого Адвокат надає Клієнту правовому допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування (ведення справи), зобов`язується представляти інтереси Клієнта у цивільних справах та безпосередньо представляти інтереси клієнта перед АТ «КредоБанк» щодо врегулювання питання погашення заборгованості, захисту інтересів та прав клієнта, захисту честі, гідності та ділової репутації, та у необхідних випадках представляти інтереси клієнта в Октябрському районному суді м. Полтави стосовно питання визнання дій банка неправомірними перерахунок кошті та стягнення моральної шкоди.
Адвокатом надані наступні послуги, а саме складені на направлені третім особам запити для отримання документів; скарги на неправомірні дії банка, направлені адвокатські запити та отримані відповіді на них, складено та підготовлено позовну заяву, заяву про уточнення позовних вимог, заяви про долучення доказів по справі, ознайомлення з матеріалами справи; участь при розгляді справи.
Послуги надані адвокатом сторони погодили у розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень).
Станом на 29.06.2021 р. позивач ОСОБА_1 поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000.00 грн., що підтверджується Додатковою угодою №1 до Договору про надання правової допомоги та Актом виконаних робіт.
30.11.2020 р. ОСОБА_1 оплачено адвокату Кіндяк О.І. гонорар за надання правової допомоги у розмірі 5 000.00 грн., що підтверджується виданою квитанцією.
Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (чч. 1-3 ст. 134 ЦПК України).
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.
За змістом ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях чч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Верховний Суд у постанові від 16 квітня 2020 року (справа № 727/4597/19) зробив висновок, що відкриття власного рахунку адвокатом не є обов`язком, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.
Суд у цьому додатковому рішення зазначав, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вищезазначеного, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».
У постанові Верховного Суду від 23 листопада 2020 року (справа № 638/7748/18) зазначено, що інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.
Отже, позивачем надано належні та допустимі докази, на підтвердження факту сплати вказаної суми адвокату.
При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Сума, зазначена позивачем до відшкодування, є реальною, розумною та співмірною з наданими послугами.
Крім цього, в рішенні суду встановлено, що банк надаючи 26.05.2020 року додаткову угоду № 1 на підпис позичальнику, неправомірно збільшив кредиторське навантаження, суми оплати по кредиту, та збільшив відсоткову річну ставку, оскільки норми вищевказаних законів щодо заборони підвищення процентної ставки за кредитним договором носять імперативний характер, дотримання яких є обов`язковим.
Отже, зважаючи на вказане, банк, укладаючи додаткову угоду до кредитного договору щодо зміни істотних умов, зокрема у частині збільшення процентних ставок за кредитним договором з клієнтом, зобов`язаний дотримуватись норм чинного законодавства, зокрема вимог Закону № 540.
Проте, судом встановлено, що додатковим договором № 1 від 26.05.2020 року було збільшено як суму ануїтетного платежу так і збільшення процентної ставки, що з урахуванням норм вищевказаного законодавства є незаконним.
Однак в резолютивній частині рішення щодо визнання додаткової угоди недійсною, судом вказано не було.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Згідно ч. 2, 3 ст. 270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає заяву представника позивача обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 19, 42, 48, 76, 81, 82, 83, 95, 133, 137, 141, 175, 258, 259, 263-265, 268, 270, 280-284, 354 ЦПК України, -
Заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кіндяк Олександра Ігоровича про ухвалення додаткового рішення про визнання недійсним додаткового договору та про стягнення судових витрат понесених стороною позивача у зв`язку з розглядом цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» в особі відділення вул. Європейська, 21 АТ «КРЕДОБАНК» у м. Полтава про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними, стягнення моральної шкоди - задовольнити.
Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Н.В. Тімошенко