Справа № 495/241/22
№ провадження 2-з/495/10/2022
УХВАЛА

про відмову в заяві про забезпечення позову

"19" січня 2022 р. м. Білгород - Дністровський

Суддя Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області Прийомова О.Ю., розглянувши заяву адвоката Сороколета Станіслава Івановича, який діє в інтересах Садівничого кооперативу «Буревестник» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Садівничого кооперативу «Буревестник», садівничого кооперативу «Жемчужина-2» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Кароліно-Бугазька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, узбережжям Чорного моря у межах пляжної зони для загального водокористування шляхом визнання незаконним та скасування реєстрації права власності на земельні ділянки,

В С Т А Н О В И В:

17 січня 2022 року позивачі Садівничий кооператив «Буревестник», садівничий кооператив «Жемчужина-2» в особі їх голів звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Кароліно - Бугазька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, узбережжям Чорного моря у межах пляжної зони для загального водокористування шляхом визнання незаконним та скасування реєстрації права власності на земельні ділянки.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій представник СК «Буревстник» вказує, що відповідач ОСОБА_2 у грудні 2021 року, всупереч волі мешканців громади і всупереч законодавству України розпочав будівництво на своїй земельній ділянці, впритул до узрізу моря на станції «Морська», тобто в кварталі бульвар Золотий беріг, 130, Лиманського району, вул. Лазурна, 1, Сонячного району смт. Затока, Кароліно - Бугаз, м. Білгород-Дністровського Одеської області.

Стверджує, що після початку будівництва обурені мешканці смт. Затока, Кароліно -Бугаз, м. Білгород-Дністровського та м. Одеси, члени садівничих кооперативів, що розташовані поблизу станції «Морська», позивачі намагалися завадити цим діям, проводили масові акції, викликали на них керівництво об`єднаної Кароліно - Бугазької територіальної громади.

Проте, вказані дії не принесли будь-яких дієвих наслідків, відповідач ОСОБА_2 до позивачів не прислухався, продовжує будівництво, найняв за гроші охоронне агентство «Титан», яке забезпечує безпеку його незаконних дій.

Обставини початку будівництва ОСОБА_2 на берегу моря, біля узрізу води, підтверджує фото фіксаціями.

У той самий час, зазначає, що інші відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 під час зустрічей з обуреними мешканцями смт. Затока, членами садівничих кооперативів неодноразово виказували наміри разом з ОСОБА_2 розпочати будівництво на своїх земельних ділянках.

На переконання позивача СК «Буревестник», подальше продовження цих дій істотно ускладнить або унеможливить виконання майбутнього судового рішення, поновлення порушених прав та інтересів позивачів.

Для відновлення первісного стану пляжу загального користування будуть потрібні дуже великі грошові кошти, потрібно буде залучити дуже велику кількість важкої будівельної техніки, потрібно буде завести з інших пляжів дуже велику кількість цінного морського піску, який в теперішній час зник, адже використовується ОСОБА_2 .

Увесь цей час позивачі, так і звичайні громадяни України будуть позбавлені можливості користуватися узбережжями Чорного моря для загального водокористування у межах пляжної зони в районі станції «Морська», єдиної природної пляжної зони, що залишилась внаслідок безмежної жадібності чиновників Затоківської селищної ради та відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , зазначає представник СК «Буревестник».

З огляду на вказане, вважають за необхідне клопотати перед Білгород-Дністровським міськрайонним судом вжити заходи до забезпечення позову шляхом заборони відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо будівництва будь-яких споруд на належних їм земельних ділянках.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд розглядає заяву без повідомлення учасників справи, що відповідає положенню ч.1 ст. 153 ЦПК України, відповідно до якої заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Як роз`яснив ВСУ у своїй постанові від 14.06.2021 у справі № 308/8567/20, провадження № 61-3480сво21, вирішення заяви про забезпечення позову поданої одночасно з пред`явленням позову виключно після відкриття провадження у справі призведе до порушення процесуального строку розгляду такої заяви передбаченого частиною першою статті 153 ЦПК України, а крім того зволікання із вирішенням заяви про забезпечення позову може призвести до настання наслідків, запобігти яким і покликані заходи забезпечення позову.

Також вирішення заяви про забезпечення позову поданої одночасно із пред`явленням позову, лише після відкриття провадження у справі, ставить осіб, які подали заяву у такий спосіб, в нерівне становище із особами, які подали заяви про забезпечення позову до подання позову або після відкриття провадження у справі, чиї заяви будуть розглянуті в строки передбачені частиною першою статті 153 ЦПК України.

Тому заяви про забезпечення позову подані одночасно із поданням позовної заяви, у разі відповідності їх змісту та форми вимогам, встановленим статтею 151 ЦПК України, та підсудності таких заяв суду, до якого вони подані згідно вимог частини першої статті 152 ЦПК України, мають бути розглянуті по суті у строк ,передбачений частиною першою статті 153 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

П. 4 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», наголошує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 151 ЦПУ України, заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Проте, з наданої СК «Буревестник» заяви про забезпечення позову не вбачається який саме належить застосувати захід забезпечення позову.

Варто зауважити, що рішення суду не може бути двозначними або містити неясності.

Натомість, представник позивача не конкретизував яких саме будь-яких дій щодо будівництва та яких саме будь-яких споруд, заборону на які має вчинити суд для можливості забезпечення позову.

Законом передбачено вжиття такого заходу забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії /п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України/, натомість самі дії має бути визначено, окреслено з конкретизацією,що не містить під собою двозначність підтексту прохальної частини заяви про забезпечення позову, чого заявником зроблено не було.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Разом з тим, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник не надає доказів, які б свідчили про наявність фактичних обставин, що невжиття заявлених ним заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, в той час як відповідно до вимог чинного законодавства обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги чи заперечення.

Посилання позивача на початок будівництва ОСОБА_2 на берегу моря, біля узрізу води, що висвітлено в фото фіксаціях, приєднаних до позову не є належними та достатніми доказами тому, що саме ОСОБА_2 вчиняються заходи щодо будівництва, немає фактично встановленої прив`язки до місцевості, немає доказів встановлення особи, тощо.

В свою чергу посилання позивача, що інші відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 під час зустрічей з обуреними мешканцями смт. Затока, членами садівничих кооперативів неодноразово виказували наміри разом з ОСОБА_2 розпочати будівництво на своїх земельних ділянках без долучення належних, допустимих, та достовірних доказів та обґрунтувань є лише припущеннями позивача, які не вказують про можливість утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позову та не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Вказані правові позиції містяться в Постановах ВС від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц, від 21листопада 2018 року у справі № 752/6255/18, від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17.

Як вказав у своїй постанові від 1 жовтня 2020 року у справі № 524/188/18 (провадження № 61-38051св18) Верховний Суд України, обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття таких заходів призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Таким чином, з урахуванням відсутності конкретизації дій та об`єктів, на які має бути спрямована заборона судом як захід забезпечення позову, виходячи із не співмірності заходів забезпечення позову з предметом спору, та необґрунтованості та недоведеності фактичних обставин, вказаних у заяві, та факту неможливості порушення прав інших осіб постановленням відповідної ухвали, відсутністю доказів імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви СК «Буревестник» про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 247, 258, 260, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви адвоката Сороколет Станіслава Івановича, який діє в інтересах Садівничого кооперативу «Буревестник» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Садівничого кооперативу «Буревестник», садівничого кооперативу «Жемчужина-2» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Кароліно - Бугазька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, узбережжям Чорного моря у межах пляжної зони для загального водокористування шляхом визнання незаконним та скасування реєстрації права власності на земельні ділянки - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складений 19 січня 2021 року.

Суддя