КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/7602/19
Провадження № 6/947/15/22
УХВАЛА

31.05.2022

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Ратовської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, подану по цивільній справі №2-5815/09 за позовом

Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

09.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою, в якій просить суд визнати дублікат виконавчого листа, виданий 16 лютого 2018 року на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси по справі №2-5815/09 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вимог заяви заявник посилається на те, що 03 грудня 2009 року Київським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення по цивільній справі 2-5815/09 за позовом ПАТ «Фольксбанк» до нього - ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

У подальшому, як вказує заявник, ПАТ «Фольксбанк» було реорганізовано у ПАТ «ВіЕйБанк», а 19 жовтня 2018 року Київським районним судом м. Одеси було постановлено ухвалу про заміну сторони у справі на ТОВ «ФК» Траст Фінанс».

Разом з тим, заявник зазначає, що під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 57750326 від 21 листопада 2018 року в межах справи №520/19792/18, 21 березня 2019 року він з`ясував, що виконавче провадження за рішенням суду по цивільній справі №2-5815/09 за позовом ПАТ «Фольксбанк» до нього - ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором було відкрито за заявою ТОВ «ФК» Траст Фінанс» на підставі дублікату виконавчого листа, виданого 16 лютого 2018 року.

У зв`язку із цим, як стверджує заявник, 07 грудня 2018 року він звернувся із заявою до Київського районного суду м. Одеси щодо надання йому інформації про видачу виконавчих листів та дублікатів виконавчих листів по справі №2-5815/09 та отримав відповідь, що справи знаходяться в Апеляційному суді Одеської області і відповідь може бути надана після їх повернення до Київського районного суду м. Одеси.

При цьому, як вказує заявник, він ознайомився із матеріалами справи №2-5815/09, що знаходиться в Одеському апеляційному суді та з`ясував, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази видачі дублікату виконавчого листа.

Крім того, заявник стверджує, що у дублікаті виконавчого листа міститься незрозуміла адреса його проживання.

Таким чином, на думку заявника, має місце порушення положень п. 17 Розділу VIII Перехідних положень ЦПК України при видачі дублікату виконавчого листа або взагалі відкриття виконавчого провадження на підставі документу, що не видавався Київським районним судом м. Одеси.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Листом від 19.04.2019 року Київський районний суд м. Одеси повідомив заявника про те, що оскільки згідно довідки секретаря суду вказана цивільна справа №2-5815/09 14.11.2018 року надіслана до Одеського апеляційного суду і станом на 18.04.2019 року до архіву суду не повернута, питання про прийняття заяви розгляду та призначення до судового розгляду буде розглянуто судом після повернення справи №2-5815/09 з Одеського апеляційного суду до Київського районного суду м. Одеси.

Крім того, листом від 05.11.2021 року Київський районний суд м. Одеси повідомив заявника про те, що згідно довідки консультанта суду вказана цивільна справа №2-5815/09 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 14.11.2018 року надіслана до Одеського апеляційного суду і станом на 03.11.2021 року до архіву суду не повернута, а тому питання про прийняття заяви розгляду та призначення до судового розгляду буде розглянуто судом після повернення справи №2-5815/09 з Одеського апеляційного суду до Київського районного суду м. Одеси.

31.12.2021 року з Одеського апеляційного суду до канцелярії Київського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи №2-5815/09 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 15.02.2022 року було прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, подану по цивільній справі №2-5815/09 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено заяву до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Заявник - ОСОБА_1 про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 31.05.2022 року не з`явився, однак його представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за його відсутності, вимоги заяви підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс» про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які наявні у матеріалах спраив, у судові засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив.

Представник Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у судові засідання також не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали заяви, а також матеріали цивільної справи №2-5815/09, суд дійшов висновку про задоволення вимог заяви, виходячи з наступного.

Як вбачаться із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №2-5815/09 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2009 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18.02.2014 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» (правонаступник ВАТ «Фольксбанк») заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 089 134, 60 грн., судовий збір у розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн.

При цьому, 15.09.2010 року на виконання рішення суду Київським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист, який було повернуто постановою начальника Першого Київського ВДВС ОМУЮ Дмитренко О.Ю. від 26.11.2013 року.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14.01.2014 року до участі у справі в якості позивача було залучено ПАТ «ВіЕйБі Банк» в якості правонаступника ПАТ «Фольксбанк».

У подальшому, ТОВ «Фінансова компанія «Транс Фінанс» звернулася до Київського районного суду м. Одеси з заявою про заміну сторони (позивача) у справі з ПАТ «Фольксбанк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Транс Фінанс».

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2018 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 28.09.2021 року, було задоволено заяву ТОВ «Фінансова компанія «Транс Фінанс». Замінено сторону у справі №2-5815/09 з Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс».

Разом з тим, з матеріалів заяви вбачається, що 16.02.2018 року Київським районним судом м. Одеси було видано дублікат виконавчого листа по справі № 2-5815/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 089 134, 60 грн., судовий збір у розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн.

Відповідно до частини першоїст.5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, врегульовані розділом VІ ЦПК України.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, ч. 1 ст. 431 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. З наведених положень законодавства випливає, що підставою для виконання судових рішень є виконавчі листи.

Згідно ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання після закінчення строку встановленого на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року зазначено, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до п.17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Однак, при перевірці матеріалів цивільної справи №2-5815/09 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутня відповідна заява стягувача або державного виконавця, приватного виконавця про видачу дубліката виконавчого листа.

Крім того, в матеріалах справи відсутня відповідна ухвала суду про видачу дубліката виконавчого листа.

Також, при перевірці автоматизованої системи документообігу суду, судом встановлено, що заява стягувача або державного виконавця, приватного виконавця про видачу дубліката виконавчого листа по зазначеній справі до суду не надходила, у автоматизованій системі документообігу суду не реєструвалась, ухвала суду про видачу дубліката виконавчого листа в автоматизованій системі документообігу суду відсутня.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 95 ЦПК України передбачає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Однак, в порушення ст.ст.12, 81 ЦПК України, стягувач не надав жодних доказів на підтвердження того, що він звертався до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа по зазначеній справі, не надав доказів того, що є відповідна ухвала суду про видачу дубліката виконавчого листа.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що підстави, визначені процесуальним законом, для видачі дублікату виконавчого листа були відсутні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дублікат виконавчого листа № 2-5815/09, виданий 16 лютого 2018 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» заборгованість за кредитним договором № KF 53257 від 23 жовтня 2008 року в розмірі 1 089 134, 60 грн., судовий збір у розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки в матеріалах справи відсутня заява про видачу дубліката виконавчого листа, як і відсутня відповідна ухвала суду про його видачу, а відповідних доказів на підтвердження того, що стягувач або державний виконавець, приватний виконавець зверталися до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа по зазначеній справі та судом було постановлена відповідна ухвала, в порушення вимог ст. 76-80 ЦПК України, не надано.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, подану по цивільній справі №2-5815/09 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Визнати дублікат виконавчого листа № 2-5815/09, виданий 16 лютого 2018 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» заборгованості за кредитним договором № KF 53257 від 23 жовтня 2008 року в розмірі 1 089 134, 60 грн., судовий збір у розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., таким, що не підлягає виконанню

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Петренко В. С.