ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Херсон

Номер справи: 654/3009/17

Номер провадження: 22-ц/819/255/22

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Кузнєцової О.А.,

Радченка С.В.,

секретар Плохотніченко А.В.

учасники справи:

позивач за первісним, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 вересня 2021 року, у складі судді Данилевського М.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі земельної ділянки та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ в натурі земельної ділянки. Позовна заява обґрунтована тим, що рішенням Голопристанського районного суду від 21 жовтня 2014 року по справі №654/2986/14-ц в рамках вирішення спору між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частину придбаного за час шлюбу майна, а саме: земельних ділянок: кадастровий № :01:003:0177 площею 0.0835 га розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; кадастровий № :01:003:0178 площею 0,0903 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; кадастровий № :01:003:0179 площею 0,0876 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; кадастровий № :01:003:0180, площею 0,082 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; кадастровий № :01:003:0170, площею 0,0895 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий № :01:003:0171 площею 0,0836 га розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; кадастровий № :01:003:0172, площею 0,0701 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; кадастровий № :01:003:0173, площею 0,0866 га розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; кадастровий № :01:003:0174, площею 0,0990 гарозташованої за адресою АДРЕСА_1 ; кадастровий № :01:003:0175, площею 0,0994 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; кадастровий № :01:003:0176 площею 0,0867 га розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; які об`єднані в земельну ділянку площею 1,2334 га кадастровий номер :01:003:0565, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , які придбані 30.10.2007 року (відповідно до договорів купівлі - продажу реєстраційні №№ 5269; 5309; 301 ; 5305; 5297; 5273; 5277; 5281; 5285; 5289; 5293, посвідчених нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Маршаловою М.В.).

Позивач просила виділити в натурі належну їй Ѕ частку земельної ділянки площею 1,2334 га кадастровий номер :01:003:0565, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , припинити право спільної часткової власності на вказану земельну ділянку.

Для визначення ймовірних варіантів виділення належної їй земельної ділянки просила призначити судову будівельно-технічну експертизу.

28 лютого 2018 року ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області задоволено клопотання представника позивача та призначено по справі судову земельно-технічну експертизу.

17 березня 2018 року судовий експерт Грибкова Н.Г. звернулась до суду з клопотанням про залучення по справі для проведення земельно-оцінювачної експертизи, а саме вирішення третього питання ухвали - судового експерта Ларченко Г.І.. Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 17 вересня 2018 року залучено судового експерта Ларченко Г.І. для проведення земельно-оціночної експертизи, а саме вирішення 3 питання ухвали про призначення експертизи.

10 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що рішенням Голопристанського районного суду від 21 жовтня 2014 року по справі №654/2986/14-ц встановлено факт припинення подружніх стосунків між ним та відповідачем ОСОБА_3 , здійснено поділ майна подружжя, проте вони не дійшли згоди щодо розділу майна в натурі, а саме: земельної ділянки площею 1,2334 га кадастровий номер :01:003:0565, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач за зустрічним позовом вказує, що ОСОБА_3 , незважаючи на відсутність згоди щодо поділу спільної земельної ділянки, подарувала Ѕ своєї частки земельної ділянки ОСОБА_1 .. Також зазначає, що з моменту укладення договорів купівлі-продажу спірної земельної ділянки він постійно проживає в м.Гола Пристань, користується спірною земельною ділянкою, ОСОБА_3 проживає в м.Києві, на земельній ділянці взагалі ніколи не була, а отже припинення її права на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди її інтересам.

ОСОБА_2 , посилаючись на положення ч.1 ст. 365 ЦК України, просив суд припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 на Ѕ частку земельної ділянки площею 1,2334 га кадастровий номер :01:003:0565, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на Ѕ частку земельної ділянки площею 1,2334 га кадастровий номер :01:003:0565, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частку земельної ділянки площею 1,2334 га кадастровий номер :01:003:0565, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 25 липня 2018 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано дані позови в одне провадження.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 17 вересня 2018 року задоволено заяву представника позивача за первісним позовом про процесуальне правонаступництво та замінено позивача ОСОБА_3 на ОСОБА_1 .

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено. Виділено ОСОБА_1 в натурі у відповідності до варіанту № 2 висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 89-19-3011 від 15.03.2020 року судового експерта Андреєвої О.А., 1/2 земельної ділянки площею 1,2334 га кадастровий номер :01:003:0565, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: земельну ділянку площею 5071 кв.м., що є меншою на 1096 кв.м. від частки ОСОБА_1 за правовстановлюючим документом. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 1,2334 га кадастровий номер :01:003:0565, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що оскільки право власності ОСОБА_4 на 1/2 частину спірної земельної ділянки, яка наразі відчужена на користь ОСОБА_1 , було визнано за ОСОБА_4 рішенням Голопристанського районного суду від 21 жовтня 2014 року по справі № 654/2986/14-ц, яке набуло статусу остаточного, при тому, що цим же рішенням за ОСОБА_2 було визнано право особистої приватної власності на об`єкти незавершеного будівництва, розташовані на вказаній земельній ділянці, - висновок суду про неможливість виділення 1/2 частки спірної земельної у зв`язку з наявністю на земельній ділянці належних ОСОБА_2 об`єктів нерухомого майна (незавершеного будівництва) суперечив би змісту остаточного судового рішення по справі 654/2986/14-ц.

Суд першої інстанції виходив з того, що згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 89-19-3011 від 15.03.2020 року, складеним судовим експертом Андреєвою О.А., враховуючи наявність об`єктів нерухомого майна (земельних поліпшень) на земельній ділянці об`єкту дослідження, які належать на праві власності ОСОБА_2 , їх існуючу дислокацію відносно площ і конфігурації земельної ділянки, поділ земельної ділянки кадастровий №:01:003:0565 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням існуючої забудови можливий.

На розгляд суду експертом запропоновано два варіанти поділу земельної ділянки, обидва з яких пов`язані з відхиленням від розмірів площ, які зазначені в межах частки Ѕ та передбачають перенесення окремо визначених існуючих, зареєстрованих відповідно до вимог чинного законодавства будівель, що є власністю ОСОБА_2 та здійснення відповідної грошової компенсації вартості земельної ділянки в межах площі відхилення з боку ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки відповідачем не надано жодних доказів неможливості перенесення будівель об`єктів незавершеного будівництва, які належать відповідачу та підлягають перенесенню відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 89-19-3011 від 15.03.2020 року, то відсутні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про виділення в натурі її частки земельної ділянки.

Оскільки пропозицій щодо варіанту виділу від позивачки за первісним позовом не надходило, вимог про стягнення з ОСОБА_2 грошової компенсації вартості земельної ділянки у зв`язку із відхиленням площі земельної ділянки, яка підлягає виділу ОСОБА_1 згідно з висновком експерта, від площі, яка відповідає фактичному розміру частки, ОСОБА_1 та її представником не заявлялося, дане питання судом не вирішувалось, суд першої інстанції дійшов висновку, щодо проведення виділу за 2-м варіантом висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 89-19-3011 від 15.03.2020 року судового експерта Андреєвої О.А. а саме: виділити ОСОБА_1 в натурі земельну ділянку площею 5071 кв.м., що є меншою на 1096 кв.м. від частки ОСОБА_1 за правовстановлюючим документом.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем за зустрічним позовом не надано жодних доказів на підтвердження існування обставин, передбачених частиною першої статті 365 Цивільного кодексу України. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах справи відсутні відомості про внесення позивачем за зустрічним позовом вартості належної ОСОБА_1 1/2 частини земельної ділянки площею 1,2334 га кадастровий номер :01:003:0565.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі вказує, що місцевим судом при розгляді справи було порушено норми процесуального права, зокрема: повний текст рішення складено 22 вересня 2021 року зі спливом 7 днів після закінчення повноважень судді. Крім того зазначає, що всі експертні дослідження, які проведені в межах цієї справи підтверджують неможливість поділу земельної ділянки в зв`язку з тим, що на ній розміщене нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 особисто, проте місцевим судом взято до уваги лише висновок експерта Андреевої О.А., який на його думку складено з чисельним порушенням вимог нормативно-правових актів, який передбачає перенесення будівель з земельної ділянки, яка пропонується для виділення позивачці. Вказує, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про виділ ОСОБА_1 земельної ділянки, на якій розміщені об`єкти нерухомого майна, що належать ОСОБА_2 не взяв до уваги норми матеріального права, які передбачають принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який закріплено у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України. Щодо вирішення зустрічного позову вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що для припинення частки у спільному майні у даній справі наявні визначені ст. 365 ЦК України підстави, як : незначна частка позивачки у майні та неможливість її виділення в натурі; неможливість спільного володіння та користування майном. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 , ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 , яка підтримала апеляційну скаргу, представників ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , які заперечують проти апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Голопристанського районного суду від 21 жовтня 2014 року по справі №654/2986/14-ц в рамках вирішення спору між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частку придбаного за час шлюбу майна, а саме: земельних ділянок: кадастровий № :01:003:0177 площею 0.0835 га розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; кадастровий № :01:003:0178 площею 0,0903 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; кадастровий № :01:003:0179 площею 0,0876 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; кадастровий № :01:003:0180, площею 0,082 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; кадастровий № :01:003:0170, площею 0,0895 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий № :01:003:0171 площею 0,0836 га розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; кадастровий № :01:003:0172, площею 0,0701 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; кадастровий № :01:003:0173, площею 0,0866 га розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; кадастровий № :01:003:0174, площею 0,0990 га розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; кадастровий № :01:003:0175, площею 0,0994 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; кадастровий № :01:003:0176 площею 0,0867 га розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; які об`єднані в земельну ділянку площею 1,2334 га кадастровий номер :01:003:0565, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , які придбані 30.10.2007 року (відповідно до договорів купівлі - продажу реєстраційні № 5269; 5309; 301 ; 5305; 5297; 5273; 5277; 5281; 5285; 5289; 5293, посвідчених нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Маршаловою М.В.).

Цим же рішенням Голопристанського районного суду за ОСОБА_2 визнано право особистої приватної власності на об`єкти незавершеного будівництва розташовані за адресами АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , придбані ОСОБА_2 за договорами купівлі - продажу ВРМ 250241 від 11.08.2011 року, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В.; ВРМ 250245 від 11.08.2011 року, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., ВРМ 891243 від 22.08.2011 року, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., ВРМ 891245 від 22.08.2011 року, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., ВРМ 250246 від 11.08.2011 року, посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., ВРМ 250245 від 11.08.2011 року, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., ВРМ 250272 від 12.08.2011 року, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., ВРМ 250240 від 11.08.2011 року, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., ВРМ 250270 від 12.08.2011 року, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., ВРМ 891222 від 18.08.2011 року, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., ВРМ 250248 від 11.08.2011 року, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В.

За договором дарування від 07.02.2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Негрою Л.А., зареєстрованим в реєстрі за № 121, ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла в дар 1/2 частки земельної ділянки площею 1,2334 га кадастровий номер :01:003:0565, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , правонаступником у даній справі якої є ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про виділ в натурі належної їй Ѕ частки земельної ділянки загальною площею 1,2334 га кадастровий номер :01:003:0565, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Частиною першою статті 86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до частин першої, третьої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Згідно з частинами першою, другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними.

При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються.

При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна.

Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Розглядаючи справу, суд першої на наведене уваги не звернув, не врахував, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. В даному випадку, відповідно до заявлених позовних вимог та резолютивної частини рішення залишена юридично невизначеною доля частки відповідача.

Крім того, є юридично обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно не враховано висновки судових земельно-технічних експертиз за яким виділення земельної ділянки без врахування наявних на ній об`єктів нерухомого майна, що належать одному із співвласників земельної ділянки є неможливим.

Так, з висновку судової будівельно-технічної експертизи № 40 від 28 березня 2019 року складеного судовим експертом Грибковою Н.Г., на виконання ухвали Голопристанського районного суду Херсонської області від 28.02.2018 року, вбачається, що на земельній ділянці по АДРЕСА_3 всі будівлі виробничі, які підлягають реконструкції (незавершене будівництво згідно з договорами купівлі-продажу) на даний час, або вже реконструйовані і належать ОСОБА_2 , інженерні мережі підведені до будівель. Згідно з даними сайту Держархбудінспекції України видана декларація ХС 06 про готовність об`єкта до експлуатації будівництва одноповерхового житлового будинку (житловий будинок літ. «А») на спірній земельній ділянці. Інженерні мережі підключені.

Розділити земельну ділянку, належну співвласникам в частках по Ѕ неможливо без руйнації будівель, інженерних мереж і будівництва нових будівель замість мереж, які підлягатимуть руйнації в зв`язку з виконанням поділу земельної ділянки. На земельній ділянці, яка підлягатиме виділу співвласнику з неналежними йому будівлями, з вимогами нормативної документації в будівництві, а саме неможливо без отримання містобудівних умов та обмежень у відділу архітектури Виконкому міської ради згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 289 від 06.11.2017 року «Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються», Постановою КМ України від 13.04.2017 р № 461 (із змінами), п.2,8,9. Зазначені документи відсутні у цивільній справі.

Без знесення будівель, інженерних мереж та устаткування, належних власнику ОСОБА_2 , поділити земельну ділянку відповідно до часток співвласників по Ѕ частині спірної земельної ділянки, неможливо на даний час, оскільки будівлі, споруди, підземні інженерні мережі знаходяться на всій земельній ділянці, а не у одній її частині, відсутня документація на знесення, нове будівництво та реконструкцію будівель, споруд, мереж, а також відсутній проект підготовчих робіт (п.3.18 ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво») і проект будівництва нових будівель, споруд, мереж згідно з містобудівними умовами та обмеженнями забудовника. (а.с.2-35 т.2)

Згідно з висновком № 10/21 від 06.05.2021 року, складеним судовим експертом Малим О.В., за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи на виконання договору, укладеного 09.02.2021 року з ОСОБА_2 , в межах спірної земельної ділянки розміщено будівлі (об`єкти незавершеного будівництва) та споруди, перелік яких наведено в дослідницькій частині висновку. Будівлі, розміщені в межах земельної ділянки відносяться до об`єктів нерухомого майна та не можуть бути перенесені в інше місце без їх знецінення. Технічна можливість поділу земельної ділянки між двома співвласниками в частках по Ѕ кожному за наявності об`єктів нерухомого майна, що належить одному із співвласників неможлива. Визначити можливі з технічної точки зору варіанти поділу земельної ділянки відповідно до часток співвласників (по Ѕ кожному) за умови наявності об`єктів нерухомого майна, що належить одному із співвласників одноосібно, відповідно до вимог нормативно-правових актів не вбачається можливим за причин відсутності технічної можливості поділу вказаної земельної ділянки (а.с.156-179 т.3)

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову, суд першої інстанції взяв за основу висновок судової будівельно-технічної експертизи № 89-19-3011 від 15.03.2020 року.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 89-19-3011 від 15.03.2020 року, складеного судовим експертом Андреєвою О.А., на виконання договору, укладеного 30.11.2019 року з ОСОБА_1 , враховуючи наявність об`єктів нерухомого майна (земельних поліпшень) на земельній ділянці об`єкту дослідження, які належать на праві власності одному єдиному власнику ОСОБА_2 , їх існуючу дислокацію відносно площ і конфігурації земельної ділянки, поділ спірної земельної ділянки без урахування існуючої забудови на дві окремі земельні ділянки не можливий.

Поділ спірної земельної ділянки з урахуванням існуючої забудови можливий. На розгляд суду експертом запропоновано два варіанти поділу земельної ділянки, обидва з яких пов`язані: 1. з відхиленням від розмірів площ, які зазначені в межах частки 1/2 та передбачають перенесення окремо визначених існуючих зареєстрованих відповідно до вимог чинного законодавства будівель, що є власністю ОСОБА_2 та здійснення відповідної грошової компенсації вартості земельної ділянки в межах площі відхилення з боку ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ; 2. За умови неможливості здійснення перенесення визначених будівель, здійснення грошової компенсації вартості визначених будівель (гідно п.19 Постанови № 7 ПВС України від 16 квітня 2004 року із змінами внесеними згідно з ПВС № 2 від 19.03.2010 року) з боку ОСОБА_1 на користь власника цього майна ОСОБА_2 .

В обох варіантах перенесенню або внесення грошової компенсації підлягають об`єкти незавершеного будівництва, позначені під № 5 та № 8. Визначення витрат на перенесення об`єктів нерухомого майна за запропонованими варіантами поділу земельної ділянки або встановлення витрат щодо грошової компенсації вартості експертом не визначалось, через обмеження інформації права власності на об`єкт новобудови та реконструкції, відсутності даних їх параметрів, технічної, об`ємно-планувальної та конструктивної характеристик. (а.с. 126-190 т.2)

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки відповідачем не надано жодних доказів неможливості перенесення будівель об`єктів незавершеного будівництва, які належать відповідачу та підлягають перенесенню відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 89-19-3011 від 15.03.2020 року, то відсутні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про виділення в натурі її частки земельної ділянки.

Ухвалюючи рішення про виділення ОСОБА_1 в натурі у відповідності до варіанту № 2 висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 89-19-3011 від 15.03.2020 року судового експерта Андреєвої О.А., 1/2 земельної ділянки а саме: земельну ділянку площею 5071 кв.м. ( що є меншою на 1096 кв.м. від частки ОСОБА_1 ) в тому числі під забудовою об`єктами нерухомого майна (земельними поліпшеннями) будівлями, зазначеними під № 5 та № 8, суд першої інстанції не врахував, що даним експертом не було зроблено висновок про можливість перенесення об`єктів нерухомого майна, тоді як вказаними вище висновком судової будівельно-технічної експертизи № 40 від 28 березня 2019 року, складеного судовим експертом Грибковою Н.Г. та висновком № 10/21 від 06.05.2021 року, складеного судовим експертом Малим О.В., за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи зазначено про неможливість перенесення об`єктів нерухомості, що належать ОСОБА_2 без руйнації будівель, інженерних мереж, а так само неможливо перенесення без отримання містобудівних умов та обмежень у відділу архітектури Виконкому міської ради згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 289 від 06.11.2017 року «Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються», Постановою КМ України від 13.04.2017 р № 461 (із змінами), п.2,8,9.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що наявними у даній справі доказами встановлена неможливість проведення реального виділу земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 ..

Доводи суду першої інстанції, що висновок суду про неможливість виділення 1/2 частки спірної земельної у зв`язку з наявністю на земельній ділянці належних ОСОБА_2 об`єктів нерухомого майна (незавершеного будівництва) суперечив би змісту остаточного судового рішення суду по справі 654/2986/14-ц про визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частку спірної земельної ділянки, яка наразі відчужена на користь ОСОБА_1 , є юридично безпідставним, оскільки за положеннями ст. 364 ЦПК України якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Стаття 88 Земельного Кодексу передбачає також право учасника спільної часткової власності вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги сталу практику Верховного Суду що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18, постанови Верховного Суду від 16 квітня 2019 року в справі № 907/68/18, від 31 травня 2018 року в справі № 29/5005/17496/2011).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову ОСОБА_1 про виділ в натурі земельної ділянки та про припинення права спільної часткової власності підлягає скасуванню з ухваленням у вказаній частині нового судового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні первісного позову.

Разом з цим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав у даній справі для задоволення зустрічного позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою ОСОБА_2 .

Статтею 365 ЦК України передбачена можливість припинення права на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Звернувшись до суду з зустрічним позовом 10 квітня 2018 року, ОСОБА_2 до ухвалення судом рішення у справі не вніс на депозитний рахунок суду вартість належної ОСОБА_1 1/2 частки спірної земельної ділянки, тому у суду були відсутні підстави для задоволення вказаного позову.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не є підставою для скасування рішення суду, оскільки не потягли за собою ухвалення неправосудного рішення суду і не є такими, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

Так, доводи про те, що рішення суду складене і підписане після закінчення повноважень судді є безпідставними, оскільки суддя Голопристанського районного суду Херсонської області Данилевський М.А. призначений на посаду Указом Президента України №410/2016 року 24 вересня 2016 року, відповідно склавши та підписавши повне судове рішення 22 вересня 2021 року суддя мав на це повноваження.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 вересня 2021 року в частині задоволення первісного позову ОСОБА_1 про виділ в натурі земельної ділянки та про припинення права спільної часткової власності скасувати, ухвалити у вказаній частині нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні первісного позову.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 вересня 2021 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: О.А. Кузнєцова

С.В. Радченко