КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/5790/21
Провадження № 2-з/947/506/21
УХВАЛА

25.05.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Ганєві А.Е.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення доказів шляхом їх витребування по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тітаренко Ольга Сергіївна, про визнання заповіту та свідоцтва недійсними,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси на розгляді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тітаренко Ольга Сергіївна, про визнання заповіту недійсним, в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви від 19.04.2021 року, просить суд: визнати заповіт, складений 27.12.2019 року ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С., недійсним; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16.03.2021 року, посвідчене приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С., зареєстроване в реєстрі за №187.

29.03.2021 року до суду надійшла заява від позивача про забезпечення доказів шляхом їх витребування за вх. №16608/21, в якій позивач просить суд витребувати з КНП «Міська клінічна лікарня №10» Одеської міської ради оригінал медичної картки (історію хвороби) за №8692 від 26.09.2019 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з посиланням на те, що заявлені до витребування докази необхідні для проведення судово-психіатричної експертизи, яку позивач має намір заявити.

У відповідності до ст. 116 ЦПК України, заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Статтею 118 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею. Заява розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду. Заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Оглянувши подану до суду заяву, судом було встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 117 ЦПК України, за наслідком чого ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 30.03.2022 року вказану заяву повернуто позивачеві.

ОСОБА_1 будучи незгодним з вказаною ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, яку постановою Одеського апеляційного суду від 12.12.2021 року задоволено, ухвалу суду скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

Приймаючи висновки Одеського апеляційного суду викладені у постанові від 12.12.2021 року, судом ухвалено здійснити розгляд заяви позивача про забезпечення доказів шляхом їх витребування.

Позивач у підготовче судове засідання 25.05.2022 року не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти задоволення вищевказаної заяви.

Враховуючи строки розгляду справи, неявку позивача без поважних причин, судом з метою економії процесуального часу ухвалено провести розгляд вищевказаної заяви ОСОБА_1 у підготовчому судовому засіданні 25.05.2022 року.

Дослідивши вказану заяву про забезпечення доказів, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 1-3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно з ч. 1, 2 статті 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

У відповідності до п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість зокрема сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Одночасно судом враховується, що заявлені до витребування докази належать до інформації з обмеженим доступом.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає посилання представника позивача щодо необхідності витребування доказів обґрунтованими, оскільки заявлені до витребування докази безпосередньо стосуються предмета розгляду в цій справі, а також їх витребування буде сприяти повному, всебічному та об`єктивному розгляду справи, з`ясуванню усіх обставин по справі, у зв`язку з чим заяву слід задовольнити та витребувати заявлені до витребування докази.

Згідно ч. 11 ст. 118 ЦПК України ухвала про забезпечення доказів (крім забезпечення доказів шляхом допиту свідків, призначення експертизи, огляду доказів) є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Керуючись ст. 116 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення доказів шляхом їх витребування від 29.03.2021 року за №16608/21 задовольнити.

Забезпечити докази по цивільній справі №947/5790/21 шляхом їх витребування, а саме:

Витребувати з КНП «Міська клінічна лікарня №10» Одеської міської ради оригінал медичної картки (історію хвороби) за №8692 від 26.09.2019 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію ухвали направити для виконання до КНП «Міської клінічної лікарні №10».

Ухвала про забезпечення доказів є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

У разі неможливості подати витребувані докази до суду, негайно повідомити суд про неможливість подати докази із зазначенням причин.

У разі неповідомлення суд про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, винні особи несуть відповідальність, передбачену законом, у тому числі суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення доказів не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий Калініченко Л. В.