Справа № 509/5021/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Жижки О.В.

секретар Дімова І.А.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідач не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в смт Овідіополь, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2021 року позивача ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача відшкодування завданої позивачу матеріальної шкоди у сумі 2000 грн. (фрашиза, передбачена умовами страхового акту № 00401003 від 16.03.2021 року), моральну шкоду у сумі 4600 грн., покласти на відповідача витрати, пов`язані з розглядом даної справи.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 27.01.2021 року приблизно о 07:00 у по вул. Центральній, 114 с. Новоградківка Овідіопольського району мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП), в якій було пошкоджено належний позивачу на праві власності автомобіль марки «Peogeot Expert», номер державної реєстрації НОМЕР_1 . Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.03.2021 року по справі № 509/461/21, винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_2 , водія автомобіля марки «Renault Trafic», номер державної реєстрації НОМЕР_2 . Страховий акт/ Наказ № 00401003 ПрАТ «СК « УНІКА», укладений на умовах відшкодування шкоди, заподіяної майну третіх осіб в межах до 250000,00 грн. включно, франшиза - 2000,00 грн. Страховик виплатив страхове відшкодування у розмірі 29026,99 грн. (31026, 99 грн. мінус 2000,00 грн. франшизи). До сьогодні сума 2000,00 грн. франшизи залишається не виплаченою відповідачем (положення ст.1194 ЦК України), в усній формі при зустрічі було висунуто пропозицію в добровільному порядку здійснити виплату франшизи. Претензію відповідачем було проігноровано, на телефонні дзвінки не відповідав, матеріальні збитки не відшкодовано, що додало позивачу ще більших моральних та душевних страждань з приводу пошкодження його ТЗ у ДТП і вимагало додаткових зусиль та витрат для відновлення його порушеного права в результаті ДТП, пошук додаткових грошей на ремонт ТЗ, консультація у юриста, звернення з позовом до суду. Крім майнової шкоди внаслідок спричиненої відповідачем ДТП, позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у його моральних та душевних стражданнях, яких він зазнав з приводу пошкодження його ТЗ, через неможливість користуватися своїм автомобілем в звичному режимі протягом 5 місяців 2021 року, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми. Також у моральних стражданнях з приводу бездіяльності відповідача - не виплатою в добровільному порядку частини матеріальних збитків (франшизи). Моральна шкода, зокрема, виявилася у стресі (позивач має пенсійне посвідчення інваліда 2 групи НОМЕР_3 ), у душевних та моральних стражданнях та переживаннях, пов`язаних з пошкодженням ТЗ, у втраті психологічної рівноваги внаслідок порушення сталого побуту, життєвих зв`язків, у тривалих незручностях - у витрачанні безцінного часу, у додаткових зусиллях, яких необхідно було докласти для відновлення порушеного права (витрачання часу на вивчення нормативної бази, неодноразового написання заяв до страхової компанії, неодноразових візитів у представництво страхової компанії, юридичні консультації та незручностей, пов`язаних із усім цим). Все це кожний раз нагадувало позивачу, що з вини відповідача він став власником пошкодженого ТЗ, що саме через його протиправну поведінку він був змушений витрачати свої сили та безцінний час, які міг використати на інші, більш приємні для нього та родини справи, на подолання негативних наслідків, які спричинило ДТП. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач почав до всього нервово відноситися. Такий стан речей призвів до напружених стосунків у родині. І хоча відповідач визнав свою вину у скоєнні ДТП, з його боку ніяких пропозицій допомоги у вирішенні цього питання не надходило. Через ігнорування відповідачем його пропозицій владнати цю ситуацію в досудовому порядку, через бездіяльність Відповідача у питанні виплати франшизи, позивачу було завдано додаткових значних моральних та душевних страждань з боку відповідача. Оцінка розміру моральної шкоди обґрунтовується наступним: розмір заподіяної моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті душевні, моральні, емоційні страждання, які довелося пережити позивачу, та витрати, пов`язані з відновленням порушеного права, розмір моральної шкоди (душевних страждань, витраченого часу, страждань родини) оцінюється позивачем в 4600 гривень.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 04.10.2021 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 02.11.2021 року.

У судове засідання 02.11.2021 року учасники процесу не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином про день, час і місце розгляду справи, а відповідач і на офіційному сайті суду, у зв`язку з чим проведення судового розгляду було відкладено на 02.12.2021 року.

У судове засідання 02.12.2021 року відповідач не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про день, час і місце розгляду справи, до суду повернувся поштовий конверт з відміткою пошти : «за закінченням терміну зберігання», надісланий відповідачу разом з судовою повісткою, враховуючи думку позивача щодо неможливості проведення судового засідання за відсутністю відповідача, судовий розгляд справи було відкладено на 17.01.2022 року.

У судове засідання 17.01.2022 року відповідач не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про день, час і місце розгляду справи, до суду повернувся поштовий конверт з відміткою пошти : «за закінченням терміну зберігання», надісланий відповідачу разом з судовою повісткою, і враховуючи думку позивача, суд вирішив провести судовий розгляд за відсутністю відповідача.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, суд дійшов до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, на підставі наступного.

Як вбачається з постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.03.2021 року у справі № 509/461/21, ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., та стягнено судовий збір у розмірі 454 грн.

З наведеної постанови вбачається, що 27.01.2021 року ОСОБА_2 27.01.2021 року о 07:00 год. по вул.Центральна, 114, с. Новоградівка Овідіопольського району Одеської області, керуючи Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_2 , виїжджав з прилеглої території не впевнившись у безпеці свого маневру, не надав перевагу в русі автомобілю Peugeot д.н.з. НОМЕР_4 , який рухався по дорозі, на яку намагався виїхати водій автомобіля Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , не врахувавши погодних умов (сніг) допустив зіткнення. В ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки, чим порушено п.п. 10.1, 10.2 ПДР України.

Наведена постанова оскаржена не була та набрала законної сили.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, яка набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Власнику пошкодженого автомобіля ОСОБА_1 ПрАТ «СК «Уніка» на підставі акту та полісу ОСЦПВВНТЗ № 202411704 виплачено страхове відшкодування згідно сертифікату у розмірі 29026,99 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 , що підтверджується страховим актом/наказом № 00401003 від 16.03.2021 року, в якому також зазначено, що вартість матеріального збитку з врахуванням зносу 31026,99 грн., франшиза 2000,00 грн.

Згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 24.06.2021 року № НОМЕР_5 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має 2 гр. інвалідності, термін дії: довічно.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, серед іншого, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 36.6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Пунктом 6 постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», встановлено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 4 вищезазначеної постанови, передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Як встановлено судом під час розгляду справи, шкода, яку просить відшкодувати позивач, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, а тому підлягає відшкодуванню за правилами п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, тобто відшкодовується винною особою.

З огляду на викладене, враховуючи, що розмір франшизи складає 2000 грн., суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, яка оцінена позивачем у 4600 грн., судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1167 ЦК України визначені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, які полягають у тому, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В обґрунтування цієї частини позовних вимог, позивач зазначив про те, що моральна шкода полягає у душевних та моральних стражданнях, переживаннях, пов`язаних з пошкодженням ТЗ позивача, у втраті психологічної рівноваги внаслідок порушення сталого побуту, життєвих зв`язків, у тривалих незручностях - у витрачанні безцінного часу, у додаткових зусиллях, яких необхідно було докласти для відновлення порушеного права (витрачання часу на вивчення нормативної бази, неодноразового написання заяв до страхової компанії, неодноразових візитів у представництво страхової компанії, юридичні консультації та незручностей, пов`язаних із усім цим).

Суд вважає, що позивачем не доведено втрату психологічної врівноваги, та звертає увагу на те, що розмір відшкодування має бути співмірним нанесеній моральній шкоді та відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

Отже, розмір моральної шкоди, заявлений позивачем до стягнення у сумі 4600 грн., на думку суду, є завищеним та не знайшов свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи.

Проте, враховуючи наявність незручностей у житті позивача, пов`язаних з пошкодженням автомобілю, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про стягнення моральної шкоди частково в розмірі 500 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню матеріальна шкода в розмірі 2000 грн. та моральна шкода в розмірі 500 грн.

Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 76-81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, моральну шкоду у розмірі 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 17.01.2022 року.

Суддя О. В. Жижка