Номер провадження: 22-ц/813/1574/22
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

за участю секретаря Хухрова С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) на ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 06 травня 2020 року про задоволення скарги на неправомірні дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Заліпаєва Ю.В. та начальника цього відділу Чубарева О.О. у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», Товариство з обмеженою відповідальністю «Трефль-Україна», суб`єкт оскарження: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, на дії державного виконавця Заліпаєва Юрія Валерійовича та начальника цього відділу Чубарева О.О., (боржник ОСОБА_2 ),

встановив:

19 листопада 2019 року до Малиновського районного суду м. Одеси Комлік Г.А. звернулась зі скаргою на дії державного виконавця Заліпаєва Ю.В. та начальника цього відділу Чубарева О.О. (боржник ОСОБА_2 ).

В обгрунтування скарги скаржник вказувала, що 09 жовтня 2013 року Малиновським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист № 1519/23029/2012 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 127199,70 грн.

23 жовтня 2019 року Малиновським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист № 1519/23036/2012 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 297947, 72 грн.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Носенко С.Б. від 13 липня 2016 року виконавчі листи ПАТ «Дельта Банк», ПАТ КБ «Надра банк» та ТОВ «Трефль-Україна» були зведені в одне виконавче провадження № 51906837.

08 жовтня 2019 року скаржник звернулася до державного виконавця із запитом про надання їй можливості ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження та надання інформації щодо учасника зведеного виконавчого провадження ПАТ «Дельта Банк».

08 листопада 2019 року було надано відповідь за № 09.1-7124, підписану начальником цього відділу Чубаревим О.О., якою їй було відмовлено в ознайомленні з матеріалами справи щодо виведеного виконавчого провадження та отримання копії листа ПАТ «Дельта Банк» про повернення виконавчого провадження.

З цієї відповіді вона також дізналася, що виконавче провадження щодо стягнення боргу на користь ПАТ «Дельта Банк» виведено із спільного зведеного виконавчого провадження та

провадження по ньому закрито, а виконавчий лист повернуто стягувачу.

Зазначену відповідь скаржник отримала 11 листопада 2019 року, про що зробила відповідний запис в журналі реєстрації.

На думку скаржника, такими діями державний виконавець порушив її права, оскільки вивів зі зведеного виконавчого провадження виконавчий лист ПАТ «Дельта Банк», чим штучно створив умови, за яких, на її думку, позбавив її, ОСОБА_1 можливості ознайомитися з повним змістом виконавчого провадження та, таким чином, спробував позбавити її можливості оскаржити закриття виконавчого провадження щодо ПАТ «Дельта Банк».

Також скаржник стверджувала, що державний виконавець своєю постановою про закриття виконавчого провадження стосовно АТ «Дельта Банк» фактично заблокував виконання інших судових рішень на користь інших кредиторів і зробив неможливим оцінку та продаж арештованого майна.

На думку скаржниці, виведення виконавчого провадження ПАТ «Дельта Банк» порушувало її інтереси, як учасника зведеного виконавчого провадження, оскільки, в залежність від виконання виконавчого листа ПАТ «Дельта Банк» ставиться стягнення за виконавчими листами на користь ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2015 року встановлено спосіб виконання судових рішень в межах об`єднаного виконавчого провадження, шляхом надання державному виконавцю дозволу на реалізацію нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 за умови врахування переважного права ПАТ «Дельта Банк», залишок суми підлягає розподілу між іншими кредиторами відповідно до черговості.

З урахуванням уточнень, скаржниця просила суд винести ухвалу, якою визнати дії державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Заліпаєва Ю.В. та керівника відділу Чубарева О.О. незаконними; зобов`язати державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Заліпаєва Ю.В. та керівника цього відділу Чубарева О.О. надати ОСОБА_1 можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження № 42265496, щодо стягнення боргу на користь ПАТ «Дельта Банк» з ОСОБА_2 (т.1, а.с.27-29).

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, у судове засідання не з`явився. 10 лютого 2020 року надав до суду письмові пояснення із запереченнями проти скарги, якими вимоги скарги не визнав, просив суд відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що заінтересована особа діяла в межах чинного законодавства (а.с.77-78).

Боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, шляхом надсилання ухвал та судових повісток, про що свідчить розписка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а. с. 106, 107).

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 06 травня 2020 року скаргу ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Заліпаєва Ю.В. та начальника цього відділу Чубарева О.О. щодо ненадання для ознайомлення матеріалів виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк», неправомірними.

Зобов`язано державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Заліпаєва Ю.В. та начальника цього відділу Чубарева О.О. надати ОСОБА_1 можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження № 42265496, про стягнення боргу з боржника ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк».

В апеляційній скарзі Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) ставить питання про скасування ухвали, та просить постановити нову, якою у задоволенні скарги ОСОБА_1 заінтересовані особи: ПАТ «Дельта Банк», ПАТ Комерційний банк «Надра», ТОВ «Трефль- Україна», суб`єкт оскарження: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, на дії державного виконавця Заліпаєва Ю.В. та начальника цього відділу Чубарева О.О. (боржник ОСОБА_2 ), відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Вирішуючи питання про слухання справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, у тому числі заінтересована особа «Трефль-Україна», оскільки за зареєстрованим місцем свого знаходження, відсутнє, як то передбачено ст. 131 ЦПК України (т.2, а.с.27-35).

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції фактично майже 2 роки (т.1, а.с.144-145), колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами, у відсутність учасників справи.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, розгляд даної справи здійснений 18.05.2022 року в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, у відсутність учасників справи, оскільки учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання належним чином, про що вказано вище, однак від жодного із них не надійшло заяви або клопотання про відкладення розгляду справи з тих чи інших підстав. Повний текст судового рішення складений 25.05.2022 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї (т.1, а.с.157-159), колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи вимоги скаржника, суд першої інстанції виходив із того, що своїми діями державний виконавець порушив права ОСОБА_1 , оскільки вивів зі зведеного виконавчого провадження виконавчий лист ПАТ «Дельта Банк», чим штучно створив умови, за яких позбавив її, ОСОБА_1 , можливості ознайомитися з повним змістом виконавчого провадження та, таким чином, спробував позбавити її можливості оскаржити закриття виконавчого провадження щодо ПАТ «Дельта Банк».

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Носенко С.Б., від 13 липня 2016 року, було прийнято до виконання зведене виконавче провадження №51906837, щодо стягнення з ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 2111395 грн. 63 коп.

08 жовтня 2019 року скаржник звернулася до виконавчої служби із запитом про надання їй можливості ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження та надання інформації щодо учасника зведеного виконавчого провадження ПАТ «Дельта Банк»,

Але, 08 листопада 2019 року їй було надано відповідь та роз`яснено, що виконавче провадження з виконання виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» грошових коштів виведено зі складу зведеного виконавчого провадження та закінчено 04 листопада 2019 року в порядку п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а тому ОСОБА_1 , яка не являється стороною або учасником зазначеного виконавчого провадження, не має права доступу до матеріалів виконавчого провадження.

Докази того, що після звернення 08.10.2019 року скаржниці до виконавчої служби, страшим державним виконавцем чи керівництвом цього відділу Комлік Г.А. ознайомлено з матеріалами виконавчого провадження, в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено особливості повернення виконавчого документа стягувачу.

Також виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Сторони виконавчого провадження (їх представники) або прокурор як учасник виконавчого провадження за бажанням можуть ознайомитись із матеріалами виконавчого провадження в інший час. Виконавче провадження надається їм для ознайомлення на підставі письмової заяви, в якій зазначаються бажана дата та час ознайомлення.

Ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження здійснюється у присутності виконавця або помічника приватного виконавця, про що у виконавчому провадженні робиться відмітка із зазначенням дати ознайомлення та підпису особи, яка ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження.

Сторона виконавчого провадження (її представник) та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право робити копії (фотокопії) з документів виконавчого провадження та виписки з них. Вилучення з матеріалів виконавчого провадження будь-яких документів не допускається.

Відповідно до п.16 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5, за наявності підстав для закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа виконавчий документ виводиться із зведеного виконавчого провадження за постановою виконавця про виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що сторона за зведеним виконавчим провадженням має право знайомитись тільки з матеріалами зведеного виконавчого провадження, аж ніяк з матеріалами, які містяться в виконавчому провадженні, де стягувачем є інша сторона, не можуть бути прийняті в якості належного та достовірного доказу, у зв`язку з тим, що судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 була учасником та стороною зведеного виконавчого провадження, однією зі сторін якого був ПАТ «Дельта Банк». В свою чергу ОСОБА_2 є спільним боржником перед цими кредиторами.

Більше того, незважаючи на заяву представника виконавчої служби про те, що виконавче провадження №42265496 було закінчено виконавцем ще 04.11.2019 року, ним за цим виконавчим провадженням виносились постанови 27.12.2019 року та 14.11.2020 року.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу постановлено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 06 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання цього судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева