Єдиний унікальний номер судової справи: 489/5935/21
Провадження № 22-ц/812/33/22
Постанова

іменем України

17 січня 2022 року м. Миколаїв справа №489/5935/21

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

без участі учасників справи, належно повідомлених про день, час і місце судового засідання,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Могильдою Юлією Володимирівною, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2021 року, ухвалене у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., повний текст складено того ж дня, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець Миколаївського обласного виконавчого округу Булахевіч Степан Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

03 вересня 2021 року позивач ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Могильду Ю.В., звернулася до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., приватний виконавець Миколаївського обласного виконавчого округу Булахевіч С.В., про визнання виконавчого напису № 91128, вчиненого 09 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у загальному розмірі 9 139 грн. 50 коп. таким, що не підлягає виконанню та відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що виконавчий напис вчинено без доведеності безспірності вимог ТОВ «Вердикт Капітал», в тому числі й за відсутності фінансових документів, які б підтверджували розмір та нарахування заборгованості, що виключає безспірність вимог.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2021 року позов задоволено частково. Постановлено визнати виконавчий напис, вчинений 09 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрований в реєстрі за №91128, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором №-26725 від 11 грудня 2020 року, яка утворилася за період з 11 грудня 2020 року по 06 квітня 2021 року, в сумі 8 489, 50 коп., що складається із простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3 500 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 4 989,50 грн., а також 650 грн. плати за вчинення виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В частині задоволення позову ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал» про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» в дохід держави судовий збір у сумі 1 362 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 7 137 грн., місцевий суд виходив з того, що представником позивача не додано будь-яких фактичних даних (квитанцій про оплату, прибуткових касових ордерів тощо), які б підтверджували факт оплати позивачем адвокату заявлених витрат на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 137 грн.

Додатковим рішенням цього ж суду від 07 грудня 2021 року відмовлено в задоволенні вимог про стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що судом при винесенні рішення від 22 листопада 2021 року в резолютивній частині не зазначено щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Могильду Ю.В., подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неврахування судом висновків Верхового Суду у постановах від 26 червня 2019 року у справі №813/481/18, від 02 жовтня 2019 року у справі №815/1479/18, від 26 вересня 2019 року у справі №648/1102/19, від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 13 березня 2019 року у справі №283/2065/14-ц, від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20, а також у постанові Великої Палати Верхового Суду від 12 травня 20230 року у справі №904/4507/18, просила скасувати рішення суду в частині відмови стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» витрат на правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути витрати на правничу допомогу у сумі 7 137 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Вердикт Капітал», посилаючись на недоведеність витрат позивача на професійну правничу допомогу та завищений розмір таких витрат, просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційний суд здійснює перевірку оскаржуваного рішення лише щодо відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, в іншій частині оскаржуване рішення не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 04 листопада 2021 року, до ухвалення судового рішення, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Могильда Ю.В., подала клопотання про стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» судових витрат на професійну правову допомогу в розмірі 7 137 грн.

До цього клопотання додані: свідоцтво на зайняття адвокатської діяльності, ордер серії ОД №358313 від 02 вересня 2021 року, договір №8/21-5 про надання правової допомоги від 31 серпня 2021 року, додаткові угоди до договору від 31 серпня 2021 року та 02 листопада 2021 року, а також акти №1 та №2 прийому - передачі робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом при надання правової допомоги.

В жовтні 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» подало клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, посилаючись на завищений розмір таких витрат та недоведеність отримання гонорару у заявленому розмірі.

Як зазначалось вище відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7 137 грн., місцевий суд виходив з того, що представником позивача не додано будь-яких фактичних даних (квитанцій про оплату, прибуткових касових ордерів тощо), які б підтверджували факт оплати позивачем адвокату заявлених витрат на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 137 грн.

За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, Об`єднана Палата Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.

За такого колегія суддів не погоджується з підставами відмови судом першої інстанції у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з ненаданням позивачем будь-яких фактичних даних (квитанцій про оплату, прибуткових касових ордерів тощо), які б підтверджували факт оплати позивачем адвокату заявлених витрат на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 137 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу вищезазначених витрат колегія суддів виходить з такого.

Дослідивши зміст заяви представника позивача, суд апеляційної інстанції вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону №5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача у суді першої інстанції здійснювала адвокат Могильда Ю.В. на підставі ордеру Серії ОД №358313, договору про надання правової допомоги №8/21-5 від 31 серпня 2021 року та додаткових угод до нього № 1 від 31 серпня 2021 року та №2 від 02 листопада 2021 року (а.с.130, 134-137, 139).

Представник позивача до ухвалення судового рішення зробила відповідну заяву та надала копію договору про надання правової допомоги та додаткові угоди, а також акти №1 та №2 прийому передачі робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом при наданні правової допомоги відповідно до договору.

Відповідно до додаткової угоди №1 від 31 серпня 2021 року та акту №1 прийому передачі робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом при наданні правової допомоги від 06 вересня 2021 року виконавець надав правову допомоги клієнту на суму 4 758 грн., з яких: 594 грн. 75 коп. консультація щодо можливості та доцільності у судовому порядку визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; 1 784 грн. 25 коп. складання заяви про забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; 2 379 грн. складання позову, його подання.

За п. 4 додаткової угоди № 1 та п. 2 акту прийму-передачі № 1, клієнт зобов`язується оплатити виконавцю 4 758 грн. не раніше ніж через 60 днів після набрання законної сили рішення суду, згідно виставленого виконавцем рахунку.

Відповідно до додаткової угоди №2 від 02 листопада 2021 року та акту №2 прийому передачі робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом при наданні правової допомоги від 04 листопада 2021 року виконавець надав правову допомоги клієнту на суму 2 379 грн., з яких: 594 грн. 75 коп. ознайомлення з матеріалами даної справи; 1 784 грн. 25 коп. складання та подання відповіді на відзив у справі.

За п. 3 додаткової угоди № 2 та п. 2 акту прийму-передачі № 2, клієнт зобов`язується оплатити виконавцю 2 379 грн. не раніше ніж через 60 днів після набрання законної сили рішення суду, згідно виставленого виконавцем рахунку.

Вирішуючи чи є розмір витрат відповідача на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, з огляду на подану відповідачем ТОВ «Вердикт Капітал» до суду першої інстанції заяву про зменшення витрат на правничу допомогу, колегія суддів враховує, що справа про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є незначної складності, не потребує додаткового правового аналізу з боку адвоката для складання документів та формування правової позиції у справі, під час розгляду справи позиція позивача не змінювалася, а представництво його інтересів здійснювалося тим самим адвокатом. При цьому, зміст відповіді на відзив на позовну заяву фактично узгоджується зі змістом позову.

Правова позиція позивача викладена у відповіді на відзив відповідача на позовну заяву вже була сформована у позові.

При цьому колегія суддів враховує, що рішенням суду позов ОСОБА_1 було задоволення частково, у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди позивачу відмовлено.

Отже, дослідивши заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та додані до неї документи, колегія суддів вважає, що розмір заявлених представником ОСОБА_2 адвокатом Могильдою Ю.В. витрат на правничу допомогу у сумі 7 137 грн., не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою у суді першої інстанції, отже їх розмір є необґрунтованим у зазначеній вище частині.

Ураховуючи наведене, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених нею витрат, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку, що витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у суді першої інстанції підлягають задоволенню частково у сумі 3 568 грн. 50 коп., які належить стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача.

Оскільки суд першої інстанції був іншої думки, то на підставі пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та додаткове рішення цього ж суду від 07 грудня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині судом апеляційної інстанції нового рішення про часткове задоволення заяви представника ОСОБА_1 адвоката Могильди Ю.В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 374,376,382,384,389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Могильдою Юлією Володимирівною, задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2021 року в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та додаткове рішення цього ж суду від 07 грудня 2021 року скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким заяву представника ОСОБА_1 адвоката Могильди Юлії Володимирівни про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» () на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції в сумі 3 568 грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 18 січня 2022 року.