У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - ЛІСОВСЬКОЇ О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2015 року задоволено позовні вимоги Банку та стягнуто з ОСОБА_1 борг у розмірі 64484, 77 грн. та судові витрати у справі. Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили.

25.01.2022 року представник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду з заявою про заміну сторони. Заява мотивована тим, що 21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений Договір факторингу № 1, відповідно до якого Банк відступив Товариству право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі за Договором кредиту № 500965001.

26.12.2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» був укладений Договір факторингу № 2019-1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Веста» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі за Договором кредиту № 500965001.

16.01.2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений Договір про відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі за Договором кредиту № 500965001.

На підставі викладеного заявник просить замінити стягувача ПАТ «Альфа-Банк» на правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал».

У судове засідання представник заявника не з`явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. При цьому подала до суду заперечення щодо заяви про заміну стягувача, в якій просила у задоволенні заяви відмовити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.

Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2015 року задоволено позовні вимоги Банку та стягнуто з ОСОБА_1 борг у розмірі 64484, 77 грн. та судові витрати у справі. Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили. На виконання судового рішення представником позивача був отриманий виконавчий лист.

21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений Договір факторингу № 1, відповідно до якого Банк відступив Товариству право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі за Договором кредиту № 500965001.

26.12.2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» був укладений Договір факторингу № 2019-1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Веста» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі за Договором кредиту № 500965001.

16.01.2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений Договір про відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі за Договором кредиту № 500965001.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до п.1 ч.1ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення ч.1 ст.512 ЦК дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору:

- купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст.656 ЦК);

- дарування (ч.2 ст.718 ЦК);

- факторингу (гл73 ЦК).

Згідно із ч.5 ст.15 закону «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 закону «Про виконавче провадження».

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 20.11.2013 у справі №6-122цс13.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст.6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece», п.40).

Разом з тим, при розгляді заяви судом встановлено, що на підставі судового рішення був виданий виконавчий лист, який був пред`явлений до примусового виконання 02.08.2016 року.

У подальшому 04.08.2016 року головним державним виконавцем Деснянського РВ ДВС м. Києва відкрито виконавче провадження та винесено постанову про арешт майна боржника, оголошено заборону на його відчуження.

19.06.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

З наданих суду письмових доказів вбачається, що в результаті укладення договорів факторингу відбулася зміна суми боргу у сторону збільшення, а саме з 53488, 00 грн. до 224445, 79 грн., при цьому будь-які розрахунки такого збільшення відсутні.

Крім того, ТОВ «Вердикт Капітал» звертався до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 , але у подальшому виконавчий напис був визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Також слід зазначити, що 16.01.2019 року заявником було отримано право вимоги боргу з відповідача, але протягом тривалого часу заявник не вжив заходів задля реалізації свого права, що призвело до того, що 16.01.2022 року сплив трирічний строк з дати укладення Договору відступлення права вимоги.

Відповідно до ст.. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 вказаного Закону будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим законом.

Згідно із ст.. 12 Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом 3 років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його прийняття.

Згідно із ч. 5 ст. 12 Закону, зокрема, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Враховуючи той факт, що виконавчий лист було повернуто стягувачу 19.06.2017 року, відповідно саме з 19.06.2017 року розпочав обрахування трирічний строк, який сплинув 19.06.2020 року.

З урахуванням викладеного вище, враховуючи встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення заяви Товариства про заміну стяувача немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 442 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну стягувача - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п?ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 30 травня 2022 року.

Суддя О.В.Лісовська