Справа № 464/629/22
пр.№ 2/464/720/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2022 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Коваль М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Мотор-Гарант» про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» - Юфест В.О. 04.02.2022 звернулась в суд із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму збитків у розмірі 24 350,00 грн., а також 2 481,00 грн. судового збору.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05.01.2021 між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та АТ «Кредобанк» було укладено Договір страхування №046.1567691.714, за яким ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було застраховано майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з експлуатацією автомобіля марки «Skoda», р.н. НОМЕР_1 . Згідно із довідкою про ДТП, 14.06.2021 у м.Львові на пр. Червоної Калини, 64, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Skoda», р.н. НОМЕР_1 , та автомобіля марки «ВАЗ», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 . Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 09.07.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді. Представником страхувальника було подано до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» заяву на виплату страхового відшкодування. Виходячи із чинності страхового захисту, результатів розслідування страхового випадку та Договору страхування, позивачем було сплачено страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 24 350 грн., що підтверджується платіжним дорученням, шляхом оплати ремонтних робіт, згідно договорурахунку №121 від 17.06.2021. Із покликанням на ст. ст. 22, 1166, 1187, 1191, 1192 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», вважає, що відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати позивачу збиток, який було завдано в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 14.06.2021, у розмірі 24 350 грн.

Ухвалою від 18.02.2022 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 01.04.2022 залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Мотор-Гарант».

Від відповідача ОСОБА_1 01.04.2022 надійшли письмові пояснення, у яких останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль був застрахований у ТзДВ СК «Мотор-Гарант». Також звернув увагу на те, що у полісі вказаний інший реєстрацій номер автомобіля, так як на момент ДТП такий був перереєстрований.

Від представника третьої особи ТзДВ «СК «Мотор-Гарант» 27.04.2022 надійшли письмові пояснення про те, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ВАЗ 2112», р.н. НОМЕР_2 , застрахована у ТзДВ «СК «Мотор-Гарант» на підставі полісу №203487414 від 07.04.2021 із строком дії з 08.04.2021 до 07.04.2022.

У судове засідання, призначене на 20.05.2022 учасники справи не з`явились.

У позовній заяві представник позивача ПрАТ «СК «Альфа Страхування» - Юфест В.О. просила розглядати справу у її відсутності за наявними матеріалами в справі.

Відповідач ОСОБА_1 20.05.2022 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від представника третьої особи - ТзДВ «СК «Мотор-Гарант» - Зикіна О.В. 13.05.2022 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 05.01.2021 між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та АТ «Кредобанк» було укладено Договір страхування №046.1567691.714, за яким ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було застраховано майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з експлуатацією автомобіля марки «Skoda», р.н. НОМЕР_1 (а.с.4).

14.06.2021 у м.Львові на пр. Червоної Калини, 64, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Skoda», р.н. НОМЕР_1 , та автомобіля марки «ВАЗ 2112», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 . Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 09.07.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді (а.с.8).

Представник страхувальника АТ «Кредобанк» 15.06.2021 звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» із заявою про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування (а.с.9,10).

Актом огляду пошкодженого транспортного засобу/направлення на СТО від 14.06.2021, а також згідно рахунку на оплату №121 від 17.06.2021 ФОП ОСОБА_2 , із врахуванням отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди технічних пошкоджень автомобілем марки «Skoda», р.н. НОМЕР_1 , визначено вартість матеріального збитку, який становить 25 350 грн. (а.с.13-14, 15).

Відповідно до страхового акту №1284.206.21.01 від 23.06.2021, складеного фахівцем ПрАТ «СК «Альфа Страхування» Малим К.В., особою, яка зазнала збитку (страхувальник, вигодонабувач) є АТ «Кредобанк»; об`єкт договору страхування транспортний засіб марки «Skoda Superb», р.н. НОМЕР_1 ; сума страхового відшкодування становить 24 350,00 грн. (а.с. 5).

Згідно з розрахунком страхового відшкодування до страхового акту №1284.206.21.01 від 23.06.2021 ПрАТ «СК «Альфа Страхування», страхове відшкодування становить 24 350 грн. (а.с. 19).

Відповідно до платіжного доручення №26357 від 25.06.2021, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» перераховано ФОП ОСОБА_2 24 350 грн. (а.с.19).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Згідно із ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Статтею 5 Закону України «Про страхування» передбачено, що розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування. Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Предметом даного позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 24 350 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, станом на момент дорожньої-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ВАЗ 2112», р.н. НОМЕР_2 , застрахована у ТзДВ «СК «Мотор-Гарант» на підставі полісу №203487414 від 07.04.2021 із строком дії з 08.04.2021 до 07.04.2022.

Таким чином, учасники даної справи мають декілька зобов`язань:

-договірне зобов`язання між позивачем (ПрАТ «СК «Альфа Страхування») і потерпілим (АТ «Кредобанк») - за договором добровільного майнового страхування;

-деліктне зобов`язання між потерпілим (АТ «Кредобанк») та відповідачем ( ОСОБА_1 ) - із завдання шкоди внаслідок ДТП;

-договірне зобов`язання між відповідачем ( ОСОБА_1 ) і третьою особою (ТзДВ «СК «Мотор-Гарант») - за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно із статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про те, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Вимога позивача ПрАТ «СК «Альфа Страхування» до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Згідно із статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи наведене вище, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, є такими, що засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні, відтак суб`єктом, який має задовольнити вимогу позивача, є третя особа - страховик відповідача.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку.

Так, підпункт 33.1.4 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин передбачав, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

У випадку невиконання чи неналежного виконання страхувальником вказаного обов`язку страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника (підпункт 38.1.1 («ґ») пункту 38.1 статті 38 зазначеного Закону).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Суд вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Вказану правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18). Окрім цього, дана правова позиція повторно підтримана у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.11.2018 року у справі № 760/15471/15-ц та продовжує застосовуватися і досі (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 153/1565/18).

Враховуючи наведене, належним відповідачем у даній справі є Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Мотор-Гарант».

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 705/3876/18

Верховний Суд підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «СК «Альфа Страхування» не підлягають задоволенню.

Згідно із ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи наведені норми, у зв`язку з тим, що підстави для задоволення позову відсутні, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід відмовити позивачу і щодо стягнення з відповідача на його користь суми сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України,

у х в а л и в:

у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Мотор-Гарант» про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування», , м.Київ, вул.Рибальська, 22.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Мотор-Гарант», , м.Запоріжжя, вул. Вересаєва, 3.

Суддя Д.Ю. Теслюк