Справа № 135/1113/21
Провадження № 2/135/65/22
РІШЕННЯ

іменем України

17.01.2022 Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,

з участю секретаря судових засідань Міронової Ю.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернлався до суду з позовом до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів. В позові зазначено, що рішенням Ладижинського міського суду від 14.05.2020 у цивільній справі № 135/310/20 з ОСОБА_4 було стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн, починаючи з 26.02.2020 і до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_5 . Шлюб між сторонами було розірвано 19.10.2018 рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області.

Протягом останніх трьох років відповідач проживає і працює електромеханіком в ZPAS GROUP Республіка Польща, що суттєво покращує його матеріальне становище. Протягом цього часу відповідач не бере участі у вихованні дитини. Не відвідував батьківські збори у дитячому садочку, не приймав участі у ремонтних роботах закладу, не спілкувався з педагогами і не забирав дитину з дошкільного закладу. Від 01.04.2021 ОСОБА_5 є вихованцем ДНЗ №5 «Берізка» старшої групи №1.

ОСОБА_3 зверталась з дитиною до медичного закладу «Центр здоров`я» для проведення загального обстеження здоров`я дитини. В період з 09.09.2019 по 16.09.2019 ОСОБА_3 перебувала з дитиною ОСОБА_5 у стаціонарі, де 10.09.2019 було проведено операцію - видалення кісти, елементів сім`яного канатика справа. Під час перебування в лікарні батько дитини не був поруч та не брав участі у матеріальному забезпеченні усіх витрат при проведенні операції та у подальшому обстеженні. Також, ОСОБА_3 уклала договір споживчого кредиту, згідно якого вона отримала 13245 грн на придбання товарів для дитячої кімнати. Тобто, з 29.12.2019 по 25.02.2021 позивач мала додаткову суму витрат. На продукти харчування та засоби гігієни в період з 20.08.2021 по 06.09.2021 позивач витратила 2699,50 грн. До обов`язкових витрат також увійшли витрати за комунальні послуги, та за інтернет. Позивач придбала дитині велосипед CROSSER вартістю 2500 грн та необхідний одяг на суму 1099,20 грн. З метою оздоровлення дитини позивач ОСОБА_6 забезпечила йому санаторно-курортне лікування у КП «Санаторій матері і дитини «Пролісок». Також, позивач відвідала з дитиною Нову Софіївку та Dinosofia park витративши 350 грн, витратила кошти на заправку автомобіля 600 грн. 03.09.2021 позивачка зверталась до ТОВ «Медичний центр «Моє здоров`я» до дитячого гастроентеролога, було проведено дитині УЗД органів черевної порожнини та нирок, на що витратила 700 грн. На заправку автомобіля витратила 560 грн.. На дитячий атракціон у м. Вінниця витратила 141 грн. Всі витрати були понесені виключного позивачем, тому вважає, що встановлений рішенням суду розмір аліментів на сьогоднішній день є замалим. Вважає, що позивач має право вимагати змінити спосіб стягнення аліментів, оскільки можливість вибору способу присудження аліментів, з огляду на мінливість життєвих обставин зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватись.

Тому, просила змінити спосіб стягнення аліментів, присуджений рішенням суду, та стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) батька.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Красіловський В.О. позовні вимоги позивача підтримав, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що матеріальне становище відповідача покращилось, оскільки він проживає та працює за кордоном тривалий час. Позивач живе із сином в квартирі матері. Відповідач сплачує аліменти, але на даний час цих коштів недостатньо для належного забезпечення дитини всім необхідним.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Представник відповідача адвокат Патраманський І.О. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав. Зазначив, що стороною відповідача визнається, що відповідач перебуває на заробітках за кордоном в той період, що вказує позивач, зараз перебуває в Польщі, працює, шукає роботу. Вважає, що розмір аліментів, який було встановлено рішенням Ладижинського міського суду від 14.05.2020 в розмірі 2500 грн. є достатнім для утримання дитини. Оскільки держава дбає, щоб дитина була належно забезпечена матеріально, зокрема, через встановлення мінімального та рекомендованого розміру аліментів. А розмір аліментів, які стягуються з відповідача значно перевищують прожитковий мінімум для дитини. Просив врахувати при винесеннi рішення рівність обов`язків батьків щодо утримання дiтей, і якщо мати дитини також витрачатиме таку ж суму коштів, то дитині для утримання буде достатньо 5000 грн. Вказані витрати на лікування дитини можуть бути додатковими витратами, і витрати на розвиток дитини не є підставою для зміни способу стягнення аліментів. Вказав, що батько також допомагає дитині, окрім сплати аліментів купує одяг, подарунки, до Нового Року додатково перерахував 3000 грн. Вказав, що не знає розмір заробітної плати ОСОБА_5 та чи є в нього у власності автомобіль. Вказав, що інших утриманців у відповідача немає. Вважає, що позивачем не доведено, що дитина проживає з нею, що відповідач має стабільний дохід та заробітну плату і що матеріальне становище відповідача покращилось з часу винесення рішення про стягнення з нього аліментів. Навпаки, вказав, що матеріальне становище відповідача погіршилось, оскільки подорожчали квартплата, комунальні послуги, продукти харчування. Тому просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В судовому засіданні судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14.05.2020 рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 14.05.2020 у цивільній справі № 135/310/20 ухвалено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову - 26.02.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Сторони спільно не проживають. Дитина проживає разом з матір`ю. Батько проживає окремо від дитини.

Судом встановлено, що відповідач перебуває за кордоном, де проживає біля трьох років та заробляє кошти. Дана обставина визнана представником відповідача в судовому засіданні.

Відповідач їздить до Республіки Польща, що, зокрема підтверджується повідомленням з Державної прикордонної служби України №91-47126/0/15-21 від 03.12.2021 про перетин на автомобілі у період з 01.01.2020 по 03.12.2021 кордону ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 17.09.2021 в?їзд, та 16.10.2021 виїзд, в пункті пропуску Краківець.

На даний час позивач вказує, що відповідач проживає і працює у Польщі, що не заперечується відповідачем.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 192 СУ України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року по справі № 6-143 цс13, та є обов`язковою для застосування.

Окрім цього, після винесення Верховним Судом України вказаного рішення, до частина 3 ст. 181 СК України, 08.07.2017 року набрали чинності зміни до ч. 3 ст. 181 СК України, згідно яких ч. 3 ст. 181 СК України викладена в наступній редакції. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, саме одержувач аліментів наділений правом на звернення до суду із вимогою про зміну способу стягнення аліментів. При цьому, положення ч. 3 ст. 181 СК України в редакції з 08.07.2017 року не пов`язують право особи, яка звертається до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів з обов`язком надання доказів про наявність підстав для зміни розміру аліментів, оскільки таке право одержувачу аліментів гарантовано вказаною нормою СК України.

З системного аналізу вищевказаних правових норм слідує висновок, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або у твердій грошовій сумі). Оскільки закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.

Суд вважає безпідставним заперечення представника відповідача проти позову з посиланням на те, що позивачем не доведено, що дитина проживає з нею. При цьому суд враховує, надані сторонами докази, зокрема надані позивачем копії чеків, згідно яких вбачається, що позивач регулярно витрачає кошти на харчування дитини, на придбання одягу, інших необхідних для дитини речей. З наданих позивачем копій виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, довідок медичних обстежень, вбачається, що стан дитини потребує лікування, а позивач витрачає кошти зокрема на її обстеження та лікування. З довідок дошкільних навчальних закладів виданих позивачеві, видно, що дитина постійно відвідує дитсадок. Крім того, позивач витрачає кошти на проїзд та розваги для дитини, проводить час з дитиною, бере участь у вихованні, розвитку дитини та у її дозвіллі. Відтак, вказаними доказами в сукупності підтверджено, зокрема, й те, що дитина проживає з матір?ю.

Щодо твердження представника відповідача про те, що матеріальний стан відповідача з часу винесення рішення про стягнення аліментів не покращився, а навпаки погіршився, суд виходить з такого.

Ретельно дослідивши та проаналізувавши зміст рішення Ладижинського міського суду від 14.05.2020 року по справі № 135/310/20, згідно якого з відповідача стягуються аліменти на дитину, судом встановлено, що при ухваленні вказаного рішення та визначенні розміру аліментів, суд не давав оцінку обставині щодо місця роботи відповідача та перебуванню його на заробітках за кордоном. Так, стислий виклад позицій сторін у вказаному рішенні не містить посилання позивача при обґрунтуванні позову на те, що відповідач перебуває на роботі за кордоном. Відповідно, мотиви та обґрунтування судом обставин при винесенні рішення та визначенні розміру аліментів по справі № 135/310/20 також не містять оцінки місця роботи відповідача за кордоном.

Відтак, при винесенні вказаного рішення від 14.05.2020 року судом при визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України, та встановленні матеріального становища платника аліментів, не враховувалась обставина щодо перебування на роботі платника аліментів за кордоном, оскільки позивач не обґрунтовував позов із посиланням на цю обставину.

Тому, при прийнятті рішення про зміну способу стягнення аліментів суд вважає, що наявні обставини, що свідчать про покращення матеріального становища платника аліментів, порівняно з тими обставинами, що були враховані судом 14.05.2020 під час прийняття рішення про стягнення аліментів.

Відтак, встановлено, що матеріальний стан відповідача покращився, що є обставиною, яка враховується судом при визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні.

Твердження сторони відповідача про те, що батько сплачує аліменти в розмірі що перевищує прожитковий мінімум для дитини, як і твердження про те, що якщо і мати дитини надасть таку ж суму коштів, то їх буде достатньо дитині, за встановлених по даній справі обставин, не є підставою для відмови в позові. Оскільки визначений законодавчо прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров?я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Статею 182 СК України передбачено мінімальні розміри аліментів на дитину.

Відтак, забезпечення як батьком так і матір?ю в межах своїх фінансових можливостей умов життя дитині на рівні, що перевищує мінімальні, базові потреби, що забезпечуються прожитковим мінімумом, буде в інтересах дитини та сприятиме її гармонійному розвитку.

Зважаючи на викладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_3 доведено наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, які стягуються на дитину до розміру 1/4 частин всіх видів доходу відповідача.

При зміні способу стягнення аліментів, визначаючи новий розмір аліментів, суд, відповідно до ст.182 СК України, враховує наявні дані про стан здоров`я та матеріальне становище дитини, наявні відомості про матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, і приходить до висновку, що відповідач є працездатною людиною, має можливість працювати, тривали час перебуває за кордоном, де заробляє кошти, зобов`язаний утримувати власну дитину і спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу).

Також суд вважає безпідставними заперечення відповідача проти позову з посиланням на доводи про те, що відповідач, окрім сплати аліментів, додатково надає допомогу дитині, так, як надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину.

Суд вважає, що відповідач матиме можливість сплачувати аліменти на дитину у визначеному судом розмірі.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Враховуючи викладене, суд вважає, що спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача слід змінити шляхом визначення їх розміру в частці від доходу відповідача, та стягувати з відповідача ОСОБА_4 щомісячно 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_3 не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати.

Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 180 - 184, 185, 192 СК України, ст. ст. 12, 81, 89, 258-265, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначених за рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 14.05.2020, які стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на дитину ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Стягувати з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого в м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області) аліменти на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на дитину ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 908 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя