Провадження № 2/522/1930/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідач у судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та усунення перешкод у користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, визнання угод недійсними, поділ майна подружжя та усунення перешкод.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі протягом 20 років, від якого вони мають доньку. Для створення найкращих умов існування родини ними було придбано нерухоме майно (дві квартири, машиномісце та нежитлове приміщення) та рухоме майно (автомобіль). Однак стосунки між ними погіршилися, що призвело до їх окремого проживання з лютого 2018 року та прийняття рішення про розірвання шлюбу з одночасним поділом майна подружжя набутого під час спільного проживання. При цьому позивач зазначив, що ОСОБА_3 поза його волею було відчужено квартиру ОСОБА_4 та автомобіль .У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд:

- розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який був зареєстрований 17.10.1998 Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 336);

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 11.05.2018, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А. (р. 673);

- визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля AUDI Q5, 2017 року випуску, р/н НОМЕР_1 від 12.09.2018;

- визнати право власності за ОСОБА_2 на: 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,9 кв.м., житловою площею 11,3 кв. м.; 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 87,4 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м.; 1/2 частину автомобіля AUDI Q5, 2017 року випуску, р/н НОМЕР_1 ; 1/2 частину машиномісця АДРЕСА_3 , загальною площею 16,8 кв.м.; 1/2 частину нежитлового приміщення в будинку АДРЕСА_4 , загальною площею 12,8 кв.м;

- визнати право власності за ОСОБА_3 на: 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,9 кв.м., житловою площею 11,3 кв.м.; 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 87,4 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м.; 1/2 частину автомобіля AUDI Q5, 2017 року випуску, р/н НОМЕР_1 ; 1/2 частину машиномісця АДРЕСА_3 , загальною площею 16,8 кв.м.; 1/2 частину нежитлового приміщення в будинку АДРЕСА_4 , загальною площею 12,8 кв.м.;

- виділити у власність позивачу речі домашнього начиння, які знаходяться в квартирі АДРЕСА_2 загальною вартістю 700 000,00 грн, а саме: спальний гарнітур, виробництва Румунії вартістю 120 000,00 грн; диван для вітальні, виробництва Італія вартістю 150 000,00 грн; меблі для передпокою вартістю 70 000,00 грн; пральна машина-автомат «Bosch» вартістю 30 000,00 грн; телевізор «Samsung» вартістю 20 000,00 грн; штори та фіранки вартістю 160 000 грн; телевізори «Sony» (2 штуки) вартістю 60 000,00 грн; кондиціонери «Mitsubishi» (2 штуки) вартістю 60 000,00 грн; кавоварку виробництва «Delonghi Prima» вартістю 30 000,00 грн;

- виділити у власність відповідачу речі домашнього начиння, які знаходяться в квартирі АДРЕСА_2 загальною вартістю 700 000,00 грн, а саме: кухонний гарнітур з вбудованою технікою (холодильник, посудомийна машина, мікрохвильова піч, варильна панель, духова шафа), виробництва Італії вартістю 600 000,00 грн; дитячий гарнітур, виробництва Іспанії вартістю 100 000,00 грн;

- зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , а також речами домашнього начиння, які знаходяться в квартирі АДРЕСА_2 загальною вартістю 700 000,00 грн, а саме: спальним гарнітуром, виробництва Румунії вартістю 120 000,00 грн; диваном для вітальні, виробництва Італія вартістю 150 000,00 грн; меблями для передпокою вартістю 70 000,00 грн; пральною машиною-автомат «Bosch» вартістю 30 000,00 грн; телевізором «Samsung» вартістю 20 000,00 грн; шторами та фіранками вартістю 160 000,00 грн; телевізорами «Sony» (2 штуки) вартістю 60 000,00 грн; кондиціонерами «Mitsubishi» (2 штуки) вартістю 60 000,00 грн; кавоваркою виробництва «Delonghi Prima» вартістю 30 000,00 грн.

11.10.2018 від позивача на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 04.10.2018 до суду надійшла нова редакція позовної заяви, згідно якої позивач виключив ОСОБА_4 із кола відповідачів та уточнив свої позовні вимоги у яких просить суд:

- розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який був зареєстрований 17.10.1998 Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 336);

- визнати право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на: квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; автомобіль AUDI Q5, 2017 року випуску, р/н НОМЕР_1 ; машиномісце № НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_4 , загальною площею 16,8 кв.м.; нежитлове приміщення в будинку АДРЕСА_4 , загальною площею 12,8 кв.м.; спальний гарнітур, виробництва Румунії вартістю 120 000,00 грн; диван для вітальні, виробництва Італія вартістю 150 000,00 грн; меблі для передпокою вартістю 70 000,00 грн; пральну машину-автомат «Bosch» вартістю 30 000,00 грн; телевізор «Samsung» вартістю 20 000,00 грн; штори та фіранки вартістю 160 000 грн; телевізори «Sony» (2 штуки) вартістю 60 000,00 грн; кондиціонери «Mitsubishi» (2 штуки) вартістю 60 000,00 грн; кавоварку виробництва «Delonghi Prima» вартістю 30 000,00 грн; кухонний гарнітур з вбудованою технікою (холодильник, посудомийна машина, мікрохвильова піч, варильна панель, духова шафа), виробництва Італії вартістю 600 000,00 грн; дитячий гарнітур, виробництва Іспанії вартістю 100 000,00 грн; визнати легковий автомобіль BMW, 2017 року випуску р/н НОМЕР_1 особистою власністю ОСОБА_3 .

Поділити спільне сумісне майно подружжя наступним чином:

- визнати за ОСОБА_2 право власності на: 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 87,4 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м.; 1/2 частину машиномісця АДРЕСА_3 , загальною площею 16,8 кв.м.; 1/2 частину нежитлового приміщення в будинку АДРЕСА_4 , загальною площею 12,8 кв.м.;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на: 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 87,4 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м.; 1/2 частину машиномісця АДРЕСА_3 , загальною площею 16,8 кв.м.; 1/2 частину нежитлового приміщення в будинку АДРЕСА_4 , загальною площею 12,8 кв.м.

Виділити у власність позивачу речі домашнього вжитку, які знаходяться в квартирі АДРЕСА_2 , загальною вартістю 700 000,00 грн, а саме: спальний гарнітур, виробництва Румунії вартістю 120 000,00 грн; диван для вітальні, виробництва Італія вартістю 150 000,00 грн; меблі для передпокою вартістю 70 000,00 грн; пральну машину-автомат «Bosch» вартістю 30 000,00 грн; телевізор «Samsung» вартістю 20 000,00 грн; штори та фіранки вартістю 160 000 грн; телевізори «Sony» (2 штуки) вартістю 60 000,00 грн; кондиціонери «Mitsubishi» (2 штуки) вартістю 60 000,00 грн; кавоварку виробництва «Delonghi Prima» вартістю 30 000,00 грн.

Виділити у власність відповідачу речі домашнього вжитку, які знаходяться в квартирі АДРЕСА_2 , загальною вартістю 700 000,00 грн, а саме: кухонний гарнітур з вбудованою технікою (холодильник, посудомийна машина, мікрохвильова піч, варильна панель, духова шафа), виробництва Італії вартістю 600 000,00 грн; дитячий гарнітур, виробництва Іспанії вартістю 100 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 2 000 000,00 грн.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , а також речами домашнього вжитку, які знаходяться в квартирі АДРЕСА_2 , загальною вартістю 700 000,00 грн, а саме: спальним гарнітуром, виробництва Румунії вартістю 120 000,00 грн; диваном для вітальні, виробництва Італія вартістю 150 000,00 грн; меблями для передпокою вартістю 70 000,00 грн; пральною машиною-автомат «Bosch» вартістю 30 000,00 грн; телевізором «Samsung» вартістю 20 000,00 грн; шторами та фіранками вартістю 160 000,00 грн; телевізорами «Sony» (2 штуки) вартістю 60 000,00 грн; кондиціонерами «Mitsubishi» (2 штуки) вартістю 60 000,00 грн; кавоваркою виробництва «Delonghi Prima» вартістю 30 000,00 грн.

26.10.2018 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

12.11.2018 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому ОСОБА_3 просить суд відмовити у задоволенні позову та зазначає, що вказане позивачем нерухоме та рухоме майно було придбане нею в період перебування у шлюбі з позивачем, проте за її власні кошти, а вартість речей домашнього вжитку значно завищена позивачем та не відповідає їх дійсній вартості. На підтвердження чому відповідачем додано копії правовстановлюючих документів на майно, копії нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_2 від 16.12.2013 та від 25.06.2018, а також докази вартості речей домашнього вжитку.

26.11.2018 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, де позивач вказує, що все набуте подружжям майно придбане за кошти зароблені ОСОБА_2 , оскільки відповідачка у шлюбі доходів не отримувала та грошовими коштами сім`ю не забезпечувала, а нотаріальні заяви складені позивачем за пропозицією відповідача, яка мотивувала це вимогами нотаріуса для того, щоб ОСОБА_3 мала можливість за відсутністю позивача в період його перебування у закордонному відрядженні відчужувати майно, якщо це буде потрібно. До відповіді на відзив ОСОБА_2 долучено виписку по його рахунку в ПАТ КБ «ПриватБанк».

03.12.2018 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких ОСОБА_3 зазначає, що до народження дитини вона працювала, а в листопаді 2001 року була звільнена у зв`язку із скороченням штату. Рішення про те, що вона не буде працювати було пов`язане з тим, що їх спільна з позивачем дитина постійно хворіла. До заперечення відповідачем додано копію її трудової книжки та виписок з історії хвороби доньки.

Розпорядженням керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси від 05.12.2019 № 2654/19 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з закінченням терміну відрядження судді Шкамерди К.С. та відрахуванням її зі штату Приморського районного суду м. Одеси.

05.12.2019 за результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду м. Одеси Свяченій Ю.Б.

Ухвалою суду від 09.12.2019 справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження.

10.08.2020 ухвалою суду роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та усунення перешкод у користуванні власністю. Виділено в окреме провадження позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та усунення перешкод у користуванні власністю.

03.12.2020 ухвалою суду виправлено описку в ухвалі суду від 10.08.2022 та продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та усунення перешкод у користуванні власністю, виділено в окреме провадження позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та передано до канцелярії суду для присвоєння номеру справи.

28.12.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому ОСОБА_3 посилаючись на те, що позивачем не надано жодних доказів фінансування придбаного у шлюбі нерухомого майна, просить суд відмовити у задоволені позовних вимог.

24.03.2021 до суду від позивача надійшла заява, якою він уточнив свої позовні вимоги та просить суд:

- визнати право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на: квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 87,4 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м.; - машиномісце АДРЕСА_3 , загальною площею 16,8 кв.м.; нежитлове приміщення в будинку АДРЕСА_4 , загальною площею 12,8 кв.м.; спальний гарнітур, виробництва Румунії вартістю 120 000,00 грн; диван для вітальні, виробництва Італія вартістю 150 000,00 грн; меблі для передпокою вартістю 70 000,00 грн; пральну машину-автомат «Bosch» вартістю 30 000,00 грн; телевізор «Samsung» вартістю 20 000,00 грн; штори та фіранки вартістю 160 000 грн; телевізори «Sony» (2 штуки) вартістю 60 000,00 грн; кондиціонери «Mitsubishi» (2 штуки) вартістю 60 000,00 грн; кавоварку виробництва «Delonghi Prima» вартістю 30 000,00 грн кухонний гарнітур з вбудованою технікою (холодильник, посудомийна машина, мікрохвильова піч, варильна панель, духова шафа), виробництва Італії вартістю 600 000,00 грн; дитячий гарнітур, виробництва Іспанії вартістю 100 000,00 грн;

- визнати автомобіль BMW, 2017 року випуску р/н НОМЕР_1 особистою власністю ОСОБА_3 .

Поділити спільне сумісне майно подружжя наступним чином:

- визнати за ОСОБА_2 право власності на: 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 87,4 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м.; - 1/2 частину машиномісця АДРЕСА_3 , загальною площею 16,8 кв.м.; - 1/2 частину нежитлового приміщення в будинку АДРЕСА_4 , загальною площею 12,8 кв.м.;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на: - 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 87,4 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м.; - 1/2 частину машиномісця АДРЕСА_3 , загальною площею 16,8 кв.м.; - 1/2 частину нежитлового приміщення в будинку АДРЕСА_4 , загальною площею 12,8 кв.м.

Виділити у власність позивачу речі домашнього вжитку, які знаходяться в квартирі АДРЕСА_2 , загальною вартістю 700 000,00 грн, а саме: спальний гарнітур, виробництва Румунії вартістю 120 000,00 грн; диван для вітальні, виробництва Італія вартістю 150 000,00 грн; меблі для передпокою вартістю 70 000,00 грн; пральну машину-автомат «Bosch» вартістю 30 000,00 грн; телевізор «Samsung» вартістю 20 000,00 грн; штори та фіранки вартістю 160 000 грн; телевізори «Sony» (2 штуки) вартістю 60 000,00 грн; кондиціонери «Mitsubishi» (2 штуки) вартістю 60 000,00 грн; кавоварку виробництва «Delonghi Prima» вартістю 30 000,00 грн.

Виділити у власність відповідачу речі домашнього вжитку, які знаходяться в квартирі АДРЕСА_2 , загальною вартістю 700 000,00 грн, а саме: кухонний гарнітур з вбудованою технікою (холодильник, посудомийна машина, мікрохвильова піч, варильна панель, духова шафа), виробництва Італії вартістю 600 000,00 грн; дитячий гарнітур, виробництва Іспанії вартістю 100 000,00 грн.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , а також речами домашнього вжитку, які знаходяться в квартирі АДРЕСА_2 , загальною вартістю 700 000,00 грн, а саме: спальним гарнітуром, виробництва Румунії вартістю 120 000,00 грн; диваном для вітальні, виробництва Італія вартістю 150 000,00 грн; меблями для передпокою вартістю 70 000,00 грн; пральною машиною-автомат «Bosch» вартістю 30 000,00 грн; телевізором «Samsung» вартістю 20 000,00 грн; шторами та фіранками вартістю 160 000,00 грн; телевізорами «Sony» (2 штуки) вартістю 60 000,00 грн; кондиціонерами «Mitsubishi» (2 штуки) вартістю 60 000,00 грн; кавоваркою виробництва «Delonghi Prima» вартістю 30 000,00 грн.

Ухвалою суду від 04.10.2021 суддею Приморського районного суду м. Одеси Свяченою Ю.Б. заявлено самовідвід від розгляду справи, в зв`язку з чим справу № 522/17464/18 передано до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для автоматизованого розподілу у порядку встановленому ч. 3 ст. 14 ЦПК України.

13.10.2021 за результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Павлик І.А.

25.10.2021 ухвалою суду справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження.

17.11.2021 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник наголошує, що зазначена інформація у позовній заяві не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 87,4 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м.; машиномісце АДРЕСА_3 , загальною площею 16,8 кв.м.; нежитлове приміщення в будинку АДРЕСА_4 , загальною площею 12,8 кв.м. були придбані відповідачем за власні кошти. Даний факт підтверджується заявою ОСОБА_2 від 25.06.2018, яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петровським В.М. та зареєстрована в реєстрі за № 555, в якій ОСОБА_2 повідомляє, що квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 87,4 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м.; машиномісце АДРЕСА_3 , загальною площею 16,8 кв.м. та нежитлове приміщення в будинку АДРЕСА_4 , загальною площею 12,8 кв.м. є особистою власністю його дружини, оскільки набуті нею за час шлюбу але за кошти, які належали їй особисто. Що стосується поділу речей домашнього вжитку, то вартість придбання всіх речей не підтверджена позивачем, а зараз вони не є новими, тому їх оцінка у 1 400 000,00 грн завищена, а відтак розподіл цього майна за вимогами позивача жодним чином не підтверджений належними доказами у справі. У зв`язку з чим, відповідач просить суд відмовити у задоволені позову.

13.01.2022 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

13.05.2022 до суду від ОСОБА_3 надійшла заява у якій вона просить суд здійснити розгляд справи у її відсутність та прийняти рішення по суті.

17.05.2022 у судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги позивача та просив суд їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що з 17.10.1998 позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 18.09.2018 (повторно) Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Серія НОМЕР_3 , який рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.11.2021 у справі № 522/13906/20 було розірвано.

Від даного шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 18.09.2018 (повторно) Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Серія НОМЕР_4 .

Під час перебування у шлюбі ОСОБА_3 набула у власність квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на не рухоме майно від 06.11.2014, індексний номер: 29091599, загальною площею 87,4 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м. та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер витягу: 29092312.

Згідно акту приймання-передачі паркувального місця (машиномісце) від 22.06.2016 ОСОБА_3 прийняла, а забудовник ТОВ «Технічне об`єднання «ДЮК» передав машиномісце № НОМЕР_2 , загальною площею 16,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_4 відповідно до договору пайової участі у будівництві від 26.03.2014 № 26-03/14/п-48/Ф.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу: 86966148 від 13.05.2017 ОСОБА_3 є власником машиномісця № НОМЕР_2 , загальною площею 16,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_4 .

Згідно акту приймання-передачі нежитлового приміщення від 05.07.2017 ОСОБА_3 прийняла, а забудовник ТОВ «Технічне об`єднання «ДЮК» передав нежитлове приміщення загальною площею 12,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_4 відповідно до договору пайової участі у будівництві від 19.10.2015 № 26/05/14Ф-НП11.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу: 94756892 від 16.08.2017 ОСОБА_3 є власником нежитлового приміщення загальною площею 12,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_4 .

Згідно із ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За нормами сімейного законодавства умовою належності майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя.

Отже, сімейне законодавство передбачає виникнення спільної сумісної власності на майно і рівні права подружжя щодо володіння, користування і розпорядження ним.

Право на майно виникає в обох із подружжя одночасно, в момент набуття його хоча б одним з них, і оформлення права власності на ім`я другого з подружжя юридичного значення не має, оскільки майно знаходиться у спільній сумісній власності подружжя без визначення часток.

Тобто статтею 60 СК України встановлено презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04. 2019 року у справі № 339/116/16-ц, провадження № 61-15462св18.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

У постанові Верховного Суду від 03.04.2020 у справі № 286/1537/16-ц зазначено, що набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію права спільної сумісної власності подружжя.

Верховний Суд у постанові від 09.07.2021 у справі № 161/8116/19 зазначив, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, то презумпція права спільної сумісної власності подружжя не спростована. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Заперечуючи проти визнання зазначеного нерухомого майна в будинку АДРЕСА_4 об`єктом спільної сумісної власності подружжя відповідач посилається на заяву ОСОБА_2 від 25.06.2018, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петровським В.М. та зареєстровану в реєстрі за № 555 (т. 1, а.с. 140). Згідно даної заяви ОСОБА_2 повідомив, що квартира АДРЕСА_5 , нежитлове приміщення № 11/V та машиномісце АДРЕСА_3 є особистою приватною власністю його дружини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки набуті нею за час шлюбу але за кошти, які належали їй особисто. Також ОСОБА_2 повідомив, що не брав будь-якої участі (трудової або грошової) у поліпшені вищевказаних об`єктів нерухомості.

У відповіді на відзив позивач наголошує, що все набуте подружжям майно придбане за кошти зароблені ОСОБА_2 , оскільки відповідачка у шлюбі доходів не отримувала та грошовими коштами сім`ю не забезпечувала, а нотаріальні заяви складені позивачем за пропозицією відповідача, яка мотивувала це вимогами нотаріуса для того, щоб ОСОБА_3 мала можливість за відсутністю позивача в період його перебування у закордонному відрядженні відчужувати майно, якщо це буде потрібно.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У запереченнях на відповідь на відзив ОСОБА_3 зазначає, що вона не заперечує той факт, що ОСОБА_2 був та є на цей час моряком, здійснює закордонні рейси та отримує заробітну плату (дохід) в іноземній валюті. До матеріалів справи позивачем долучено копію кредитного договору від 09.08.2013 № CL140300, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 , про надання йому кредиту на суму 268 652,82 грн на придбання автомобіля та на суму 50 000,00 грн на оплату щорічних/щоквартальних/щомісячних платежів за договором страхування майна, що є предметом застави; копію кредитного договору від 26.01.2015 № 5452.15.00.2329, укладеного між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 , про надання йому кредиту в сумі 496 760,23 грн на придбання автомобіля; копію виписки по рахунку ОСОБА_2 в АТ «Кредобанк» з 26.01.2015 по 31.01.2017; копію виписки по рахунку ОСОБА_2 в АТ «ОТП Банк» з 30.08.2007 по 17.07.2009; копію виписки по рахунку ОСОБА_2 в АТ «ОТП Банк» з 17.07.2009 по 31.12.2010; копії виписок по рахунку ОСОБА_2 в ПАТ «Південний» з 05.03.2010 по 18.10.2012 в доларах США та з 24.12.2008 по 18.10.2012 в євро; копії виписок по рахунку ОСОБА_2 в ПАТ КБ «ПриватБанк» з 16.10.2010 по 16.11.2018.

З долученої до матеріалів справи копії трудової книжки ОСОБА_3 вбачається, що вона працювала на посадах санітарки, медсестри, шипчандлера, оператора. Доказів отримання нею доходів, які б дозволили їй за власні кошти придбати квартиру, нежитлове приміщення та машиномісце в будинку АДРЕСА_4 , матеріали справи не містять.

Отже, відповідачка не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що спірне нерухоме майно придбане нею за її особисті кошти, а відтак не спростувала встановлену законом презумпцію права спільної сумісної власності подружжя на це майно.

В зв`язку з чим, суд вважає, що нотаріально посвідчена заява ОСОБА_2 від 25.06.2018 про те, що спірне нерухоме майно придбане його дружиною за її особисті кошти, не підтверджена належними доказами та її не можна вважати домовленістю подружжя про поділ їх спільного майна, а відтак квартира АДРЕСА_6 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а їх частки в цьому майні підлягають розподілу по 1/2.

Подібні правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 22.04.2020 у справі № 200/786/15-ц.

Водночас судом встановлено, що за час перебування у шлюбі сторонами були придбані речі домашнього вжитку, які знаходяться в квартирі АДРЕСА_2 , а саме: спальний гарнітур виробництва Румунії; диван для вітальні виробництва Італії; меблі для передпокою; пральну машину-автомат «Bosch»; телевізор «Samsung»; штори та фіранки; телевізори «Sony» (2 штуки); кондиціонери «Mitsubishi» (2 штуки); кавоварку «DelonghiPrima»; кухонний гарнітур з вбудованою технікою (холодильник, посудомийна машина, мікрохвильова піч, варильна панель, духова шафа) виробництва Італії; дитячий гарнітур виробництва Іспанії, та які з огляду на перелічені вище норми матеріального права та встановлені судом обставини також є спільною сумісною власність подружжя в рівних частках.

Позивачем зазначено наступну вартість набутих сторонами речей домашнього вжитку: спальний гарнітур, виробництва Румунії вартістю 120 000,00 грн; диван для вітальні, виробництва Італія вартістю 150 000,00 грн; меблі для передпокою вартістю 70 000,00 грн; пральна машина -автомат «Bosch» вартістю 30 000,00 грн; телевізор «Samsung» вартістю 20 000,00 грн; штори та фіранки вартістю 160 000 грн; телевізори «Sony» (2 штуки) вартістю 60 000,00 грн; кондиціонери «Mitsubishi» (2 штуки) вартістю 60 000,00 грн; кавоварка виробництва «Delonghi Prima» вартістю 30 000,00 грн; кухонний гарнітур з вбудованою технікою (холодильник, посудомийна машина, мікрохвильова піч, варильна панель, духова шафа), виробництва Італії вартістю 600 000,00 грн; дитячий гарнітур, виробництва Іспанії вартістю 100 000,00 грн.

Позивач просить суд виділити йому у власність речі домашнього вжитку, які знаходяться в квартирі АДРЕСА_2 , загальною вартістю 700 000,00 грн, а саме: спальний гарнітур, виробництва Румунії вартістю 120 000,00 грн; диван для вітальні, виробництва Італія вартістю 150 000,00 грн; меблі для передпокою вартістю 70 000,00 грн; пральну машину-автомат «Bosch» вартістю 30 000,00 грн; телевізор «Samsung» вартістю 20 000,00 грн; штори та фіранки вартістю 160 000 грн; телевізори «Sony» (2 штуки) вартістю 60 000,00 грн; кондиціонери «Mitsubishi» (2 штуки) вартістю 60 000,00 грн; кавоварку виробництва «Delonghi Prima» вартістю 30 000,00 грн, а відповідачу кухонний гарнітур з вбудованою технікою (холодильник, посудомийна машина, мікрохвильова піч, варильна панель, духова шафа), виробництва Італії вартістю 600 000,00 грн; дитячий гарнітур, виробництва Іспанії вартістю 100 000,00 грн, загальною вартістю 700 000,00 грн.

У судових засіданнях ОСОБА_3 наголошувала на надмірно завищеній позивачем вартості зазначеного майна на підтвердження чого надала: копію накладної № 18/10 з якої вбачається, що вартість спального гарнітуру становить 55 000,00 грн, а не 120 000,00 грн, як вказано позивачем; копію договору поставки від 04.04.2017 з якого вбачається, що вартість дивану для вітальні становить 57 000,00 грн, а не 150 000,00 грн, як вказано позивачем; копію договору № 79 з якого вбачається, що вартість кухонного гарнітуру з вбудованою технікою становить 125 000,00 грн + 17 050,00 грн (товарний чек від 02.08.2016 № 11585), а не 600 000,00 грн, як вказано позивачем. Докази вартості решти майна, яке підлягає розподілу у відповідача відсутні. В зв`язку з чим суд вважає, що розподілити майно виходячи з вказаної позивачем вартості неможливо, оскільки вона не підтверджена позивачем жодними доказами.

При цьому суд враховує, що в судових засіданнях відповідачка не погоджувалась з визначеним позивачем розподілом речей домашнього вжитку лише щодо виділення їй у власність дитячого гарнітуру, а позивачу дивану для вітальні, обох кондиціонерів «Mitsubishi», обох телевізорів «Sony» та пральної машини-автомат «Bosch», зазначаючи, що не заперечує проти розподілу майна наступним чином: ОСОБА_2 меблі для передпокою, телевізор «Sony», штори та фіранки, кондиціонер «Mitsubishi», дитячий гарнітур, кавоварку виробництва «Delonghi Prima», мікрохвильова піч, телевізор «Samsung», а ОСОБА_3 спальний гарнітур, кухонний гарнітур з вбудованою технікою, диван для вітальні, пральну машину-автомат «Bosch» телевізор «Sony», кондиціонер «Mitsubishi».

Відповідно до ст. 63СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За положеннями ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Враховуючи інтереси сторін, їх спільної дитини, яка проживає разом з відповідачкою, а також часткову недоведеність сторонами вартості речей домашнього вжитку, які підлягають поділу, суд дійшов висновку про поділ речей домашнього вжитку, які знаходяться в квартирі АДРЕСА_2 наступним чином: виділити у власність ОСОБА_2 диван для вітальні виробництва Італії; меблі для передпокою; телевізор «Samsung»; пральну машину-автомат «Bosch»; штори та фіранки; телевізор «Sony» (1 штука); кондиціонер «Mitsubishi» (1 штука); кавоварку «DelonghiPrima», а ОСОБА_3 спальний гарнітур виробництва Румунії; телевізор «Sony» (1 штука); кондиціонер «Mitsubishi» (1 штука); кухонний гарнітур з вбудованою технікою (холодильник, посудомийна машина, мікрохвильова піч, варильна панель, духова шафа), виробництва Італії; дитячий гарнітур виробництва Іспанії.

У зв`язку з визнанням за сторонами права спільної сумісної власності подружжя, зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 ; машиномісцем № 36, загальною площею 16,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_4 ; нежитловим приміщенням загальною площею 12,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_4 та виділеними йому у власність речами домашнього вжитку: диваном для вітальні виробництва Італії; меблями для передпокою; телевізором «Samsung»; пральною машиною-автомат «Bosch»; шторами та фіранками; телевізором «Sony» (1 штука); кондиціонером «Mitsubishi» (1 штука) та кавоваркою «DelonghiPrima».

Заявлена позивачем вимога про визнання автомобіля BMW, 2017 року р/н НОМЕР_1 особистою власністю відповідача ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, оскільки між сторонами відсутній спір з приводу даного майна, яке як зазначає ОСОБА_3 у відзиві на позовну заяву нею було відчужене.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3 347,80 грн.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити частково.

Визнати право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на:

- квартиру АДРЕСА_2 ;

- машиномісце № НОМЕР_2 , загальною площею 16,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_4 ;

- нежитлове приміщення загальною площею 12,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_4 ;

- спальний гарнітур виробництва Румунії;

- диван для вітальні виробництва Італії;

- меблі для передпокою;

- пральну машину-автомат «Bosch»;

- телевізор «Samsung»;

- штори та фіранки;

- телевізори «Sony» (2 штуки);

- кондиціонери «Mitsubishi» (2 штуки);

- кавоварку «DelonghiPrima»;

- кухонний гарнітур з вбудованою технікою (холодильник, посудомийна машина, мікрохвильова піч, варильна панель, духова шафа) виробництва Італії;

- дитячий гарнітур виробництва Іспанії.

Поділити спільне сумісне майно подружжя наступним чином:

- визнати за ОСОБА_2 право власності на:

1/2 частини квартири АДРЕСА_2 ;

1/2 частини машиномісця № НОМЕР_2 , загальною площею 16,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_4 ;

1/2 частини нежитлового приміщення загальною площею 12,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_4 ;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на:

1/2 частини квартири АДРЕСА_2 ;

1/2 частини машиномісця № НОМЕР_2 , загальною площею 16,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_4 ;

1/2 частини нежитлового приміщення загальною площею 12,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_4 .

Виділити у власність ОСОБА_2 речі домашнього вжитку, які знаходяться в квартирі АДРЕСА_2 :

- диван для вітальні виробництва Італії;

- меблі для передпокою;

- телевізор «Samsung»;

- пральну машину-автомат «Bosch»;

- штори та фіранки;

- телевізор «Sony» (1 штука);

- кондиціонер «Mitsubishi» (1 штука);

- кавоварку «DelonghiPrima».

Виділити у власність ОСОБА_3 речі домашнього вжитку, які знаходяться в квартирі АДРЕСА_2 :

- спальний гарнітур виробництва Румунії;

- телевізор «Sony» (1 штука);

- кондиціонер «Mitsubishi» (1 штука);

- кухонний гарнітур з вбудованою технікою (холодильник, посудомийна машина, мікрохвильова піч, варильна панель, духова шафа), виробництва Італії;

- дитячий гарнітур виробництва Іспанії.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 ; машиномісцем № 36, загальною площею 16,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_4 ; нежитловим приміщенням загальною площею 12,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_4 та виділеними йому у власність речами домашнього вжитку: диваном для вітальні виробництва Італії; меблями для передпокою; телевізором «Samsung»; пральною машиною-автомат «Bosch»; шторами та фіранками; телевізором «Sony» (1 штука); кондиціонером «Mitsubishi» (1 штука) та кавоваркою «DelonghiPrima».

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_7 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНКОПП: НОМЕР_6 , АДРЕСА_8 ) 3 347,80 грн витрат по сплаті судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду буде складено протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.А. Павлик

Повний текст рішення складено 27.05.2022.