Справа № 209/5002/21
Провадження № 2/209/279/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м. Кам`янське Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Замкової Я.В.,

за участі секретаря - Погрібної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Публічне акціонерне товариство "КредоБанк" про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Лукаш О.А. звернувся до суду з позовом, в якому просить солідарно стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" заборгованість за кредитним договором № СL-129155 від 20.08.2018 року у розмірі 103457,70 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

На обґрунтування позову зазначено, що 20 серпня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-129155. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 50000,00 грн., шляхом перерахуванням частини коштів на поточний рахунок позичальника. Строк користування кредитом встановлено до 18.08.2023 року. Згідно до п.2.9 позичальник зобов`язався сплачувати платежі за кредитом щомісячно в термін з «13» до «20» числа кожного місяця включно, перший щомісячний платіж має бути сплачений не пізніше 20.09.2018 року, згідно графіку платежів. Погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється у черговості визначеному п. 6.6. договору. Банк який в повному обсязі виконав зобов`язання за кредитним договором, надав кредитні кошти, а відповідач не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої визначений первісним кредитором ПАТ «Кредобанк» та станом на 20 червня 2019 рік, становить 62216,46 грн., яка складається з наступного: суми залишку за кредитом - 49 504, 23 грн.; суми прострочених процентів - 12 712,23 грн. В Анкеті-Заяві, яка була підписана позичальником вказана ціль кредиту, а саме купівля побутової техніка. В свою чергу, ОСОБА_2 в заяві від 20.08.2018 р. надала своєму чоловіку ОСОБА_1 згоду на отримання кредиту у розмірі 50000 грн. на умовах, визначених кредитним договором № CL-129155 від 20.08.2018 р. (обов`язковість якої не передбачена законом), тобто надання згоди на отримання кредиту, фактично свідчить про наявність інтересу з боку подружжя (сім`ї) на отримання грошових коштів на умовах, визначених кредитним договором. Враховуючи вищевказане, кредитний договір був укладений в інтересах сім`ї, а тому створює обов`язок для ОСОБА_2 , щодо погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

20 червня 2019 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 06/19-2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № CL-129155 від 20.08.2018 р. укладеним між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія". Сума заборгованості, відповідачів за кредитним договором зазначена у додатку до договору відступлення прав вимоги станом на 20.06.2019 рік, становить 62216,46 грн. Відповідно до положень п. 6.9 Кредитного договору ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» як правонаступник банку у випадку прострочення позичальником сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць вправі вимагати дострокове повернення кредиту, процентів, комісій та інших платежів за Кредитним договором. Отже, заборгованості за кредитним договором, яка станом на 20 червня 2019 року складала 62216,46 грн., а також відповідальність за порушення грошового зобов`язання, визначену законом (ст. 625 ЦК України), яка нарахована за період з 2 жовтня 2019 року по 5 листопада 2021 року становить 41241,24 грн. (28360,99+8436,49+4443,76=41241,24), загальна сума заборгованості складає 103457,7 грн. (62216,46+ 1241,24 =103457,7).

Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 34-35).

Ухвалою суду від 24 січня 2022 року перейдено до розгляду цивільної справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 49).

31 січня 2022 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мартиненко С.О. та від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшли відзиви на позовну заяву, в яких зазначено, що відповідачі позовні вимоги не визнають, вважають їх безпідставними, надуманими та необґрунтованими, та у задоволені позовних вимог просять відмовити в повному обсязі з огляду на наступне. В своєму позові до ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" просить стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитним договором № CL-129155 від 20.08.2018 року в розмірі 103457,70 грн., але позивач не надав достатніх доказів, що у «кредитора» є право кредитувати фізичних осіб, згідно Ліцензії НБУ за № 43 від 11.10.2011 року керуючись законодавством України. Тобто, про кредитування фізичних осіб, згідно до Ліцензії НБУ, мова не йде, а тому ПАТ "Кредобанк" уступив право вимоги фактору свої повноваження, щоб уникнути відповідальності по не сплаті налогів, згідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Крім того, згідно до п.1 ч. 1 ст. 512 УК України, первісний кредитор повинен сформувати договір відступлення прав вимоги не портфелем, у якому сотні боржників, а «кредитним портфелем», який був сформований у момент підписання кредитного договору і був актуальний на протязі співпраці кредитора і клієнта, в якому є: кредитний договір з ОСОБА_1 , додатки, паспорт кредитного договору, заява на відкриття розрахункового рахунку, заява на відкриття кредитного рахунку, заява на перерахування коштів з кредитного рахунку на розрахунковий рахунок, обґрунтований графік платежів, виписки по рахункам для визначення проплат і заборгованості, листування банка з клієнтом та документи первинного бухгалтерського обліку. Вважає, що твердження ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», що вони на законних підставах по договору факторинга отримали право відступлення прав вимоги є нікчемними, а жодного з вище названих документів, як доказу суду пред`явлено не було. Позивач не надав оригіналу кредитного договору № CL-129155 від 20.08.2018 року, або нотаріально завіреної копії. У розрахунку заборгованості за договором не зрозуміло до якого рахунку прив`язаний цей розрахунок і від куди взялися всі ці цифри. Позивач не надав обґрунтованих доказів: документи первинного бухгалтерського обліку (належним чином оформлені розрахункові документи, які підтверджують факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно яких можна було б встановити суму, яку надав/перерахував відповідачу згідно кредитного договору банк) оформлені у відповідності зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Те що банк надав відповідачу кредитні кошти і що відповідач використовував саме їх, банк не надав жодних доказів (документи первинного бухгалтерського обліку), з якого коррахунку і на який рахунок була здійснена фінансова операція, та на яких підставах. Враховуючи викладене, вимоги банку в частині стягнення заборгованості за процентами задоволенню не підлягають. Стосовно вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором представник відповідача зазначає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за простроченим тілом кредиту не є первинним документом (а.с. 55-56, 60-61).

18 лютого 2022 року від представника позивача Кошиль Д.С. до суду через систему «Електронний суд» надійшли додаткові письмові пояснення у справі в яких зазначено, що представник відповідача прямо вказує на недостатність доказів того, що ПАТ «Кредобанк» має право кредитувати фізичних осіб, при цьому наводячи положення Банківської ліцензії № 43. В свою чергу, у вищевказаному положенні наявний перелік операцій ліцензії, із зазначенням банківської послуги стосовно розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Враховуючи вищевказане, ПАТ «Кредобанк» має можливість надавати банківські послуги, щодо кредитування фізичних осіб. Щодо твердження представника, про форму правочину заміни кредитора у зобов`язанні заначив, що якщо основний правочин був вчинений в письмовій формі, обов`язкова письмова форма встановлюється і щодо правочину про заміну кредитора, відповідно оскільки кредитний договір був укладений у письмовій формі, то і договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 06/19- 2 теж був укладений у письмовій формі. В свою чергу, твердження представника відповідача щодо нікчемності відступлення права вимоги є необґрунтованим. Відповідно до свідоцтва нацкомфінпослуг ФК №435 від 19.11.2013 року, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було зареєстровано як фінансову установу. Згідно із додатком вищевказаного свідоцтва, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» отримала можливість здійснювати таку фінансову послугу як факторинг без отримання ліцензій та дозволів. Позиція представника відповідача про те, що «папери» сфальсифіковані є необґрунтованою, оскільки представник відповідача не надав доказів цього. В свою чергу, документи, які були надані разом із позовною заявою, мають всі необхідні реквізити. Окрім цього, перед укладенням кредитного договору № CL-129155 від 20 серпня 2018 року, відповідачі були ознайомлені із умовами договору, їх волевиявлення було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, оскільки вищевказаний договір укладено за ініціативи ОСОБА_1 та наявний підпис на кожній сторінці кредитного договору, а також наявна письмова згода ОСОБА_2 , щодо отримання грошових коштів за кредитним договором. Зазначає, що відзиві представник відповідача не наголосив про те, що відповідачем не було укладено кредитний договір № CL-129155 від 20 серпня 2018 року (а.с. 67-68).

Ухвалою суду від 24 лютого 2022 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мартиненко С.О. витребувано доказивід Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (а.с. 84-85).

Ухвалою суду від 29 березня 2022 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мартиненко С.О. повторно витребувано доказивід Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", у зв`язку із ненадходженням від позивача доказів витребуваних на підставі ухвали суду від 24.02.2022 року (а.с. 94-95).

Інших заяв по суті справи від сторін до суду не надходило.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Представник позивачаДенисюк С.О. до початку судового засідання через систему «Електронний суд» направила до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Ухвалу суду від 24 лютого 2022 року та від 29 березня 2022 року в частині витребування доказів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" позивач не виконав, причини не надання доказі до суду не повідомили.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвоката Мартиненко С.О. до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі відповідача, у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі на підставі відзиву на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 надала заяву про розгляд справи без її участі, у задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі на підставі відзиву на позовну заяву.

Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства "КредоБанк" в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Заяви про розгляд справи без участі їх представника до суду не надходило.

Виходячи з наведеного, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено, що 20 серпня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «КредоБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № СL-129155, що підтверджується наданою суду копією такого договору та паспортом споживчого кредиту (а.с. 6-8, 9-10).

Відповідно до Анкети-Заяв № СL-129155 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, ціль отримання кредиту - купівля побутової техніки (а.с. 11).

Згідно до п. 2.1-2-11 кредитного договору, банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 50000,00 грн., шляхом перерахуванням частини коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 . Строк користування кредитом встановлено до 18.08.2023 року. Позичальник зобов`язався сплачувати платежі за кредитом щомісячно в термін з «13» до «20» числа кожного місяця включно, перший щомісячний платіж має бути сплачений не пізніше 20.09.2018 року, згідно графіку платежів.

Відповідно до п.п. 4.1,4.4, 4.5, 4.6 договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 52,99 % річних. Загальні витрати позичальника по кредиту за цим кредитним договором становлять 95050,34 грн. Реальна річна процентна ставка 67,93 % річних. Загальна вартість кредиту для позичальника за цим кредитним договором становить 145050,34 грн.

Згідно до п. 6.2 кредитного договору, позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до Графіку платежів (Додаток № 1 до цього кредитного договору) (а.с. 8-зворот). Погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється у черговості визначеному п. 6.6. договору.

Відповідно до заяви від 20.08.2018 року ОСОБА_2 надала своєму чоловікові ОСОБА_1 згоду на отримання кредиту у розмірі 50000 грн. на умовах, визначених кредитним договором № CL-129155 від 20.08.2018 року (а.с. 12).

20 червня 2019 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" було укладено договір факторингу № 06/19-2 із відступленням права грошової вимоги за кредитними договорами, відповідно до Додатку № 1 якого право грошової вимоги за кредитним договором № CL-129155 від 20.08.2018 р. укладеним між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія". Сума заборгованості за кредитним договором зазначена у додатку до договору відступлення прав вимоги станом на 20.06.2019 рік, становить 62216,46 грн. (а.с. 16-21, 24).

В свою чергу представник позивача в позовній заяві зазначає, що заборгованость за кредитним договором, яка станом на 20 червня 2019 року складала 62216,46 грн., а також відповідальність за порушення грошового зобов`язання, визначену законом (ст. 625 ЦК України), яка нарахована за період з 2 жовтня 2019 року по 5 листопада 2021 року становить 41241,24 грн. (28360,99+8436,49+4443,76=41241,24), тобто загальна сума заборгованості відповідачів складає 103457,7 грн. (62216,46+1241,24 = 103457,7).

Згідно із частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами частини другої, шостої статті 95 ЦПК України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Установлено, що ухвалами Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 лютого 2022 року та від 29 березня 2022 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мартиненко С.О. про витребування доказів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" для дослідження в судовому засіданні, а саме належним чином завіреної копії: кредитного договору № CL-129155; документів первинного бухгалтерського обліку (належним чином оформлені розрахункові документи, які підтверджують факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно якого можна було б встановити суму, яку надав/перерахував відповідачу згідно кредитного договору банк) оформлені у відповідності зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; виписки по рахунку з прив`язкою до рахунку; обґрунтований графік, платежів з прив`язкою до рахунку; паспорту кредитного договору; заяву на отримання кредиту; заяву на відкриття поточного рахунку; документи про відкриття поточного рахунку; заяву на відкриття карткового рахунку; документи про відкриття карткового рахунку; заяву на відкриття позичкового рахунку (кредитного рахунку); документи про відкриття позичкового рахунку (кредитного рахунку).

Ухвали суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" не виконано, причини не надання доказі до суду позивачем не повідомлено.

Суд в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем має враховувати, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків.

Суд не бере до уваги розрахунки заборгованості відповідачів по справі зазначені позивачем в позовній заяві, так як посилання фінансової установи на ці розрахунки заборгованості за договором, як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок є внутрішнім документом установи (створений установою) та не є належним та допустимим доказом по справі. Документів первинного бухгалтерського обліку (належним чином оформлені розрахункові документи, які підтверджують факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно яких можна було б встановити суму, яку надав/перерахував відповідачу ОСОБА_1 банк згідно кредитного договору), виписку по рахунку, довідку про відкриття кредитного рахунку та умови кредитування, оформлені у відповідності зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» позивачем до суду надано не було, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості здійснити розрахунок заборгованості, правильність нарахування відсотків позивачемта перевірити суму заборгованості пред`явлену позивачем.

Жодних інших належних та допустимих доказів того, що відповідачу ОСОБА_1 позивачем були надані кредитні коштіі що відповідач використовував саме їх, стороною позивача суду не надано.

Так, Верховним Судом у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2020, по справі № 278/2177/15-ц визначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно із ч. 3 зазначеної статті Закону, інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час початку розгляду справи).

Крім того, відповідно до п. 44.1 Податкового кодексу України, облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, ведуть на підставі первинних документів, регістрів бухобліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Банківські первинні документи залежно від виду операції та типу контрагентів поділяють на касові та меморіальні. Перші (прибуткові та видаткові) підтверджують здійснення операцій із готівкою, а другі використовують для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів із рахунків та внутрішньобанківських операцій (п.п. 4.5, 4.6). До них належать такі розрахункові документи: меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами НБУ).

Первинні документи банку складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України (на паперових носіях або в електронній формі). До їх обов`язкових реквізитів віднесено: назву документа (форми); дату й місце складання; назву підприємства (банку), що склало документ; зміст й обсяг операції (короткий зміст операції та підстава для її здійснення), одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; особистий підпис (електронний цифровий підпис) й інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Окрім них, до обов`язкових реквізитів первинних документів, що використовуються для розрахунків (окрім перелічених вище), також належать: назва одержувача коштів; номери рахунків; назва банку (одержувача та платника коштів); сума операції (цифрами й словами) - суму операції може бути відображено лише цифрами, якщо цей документ формують за допомогою програмного забезпечення в автоматизованому режимі або якщо це передбачено нормативно-правовими актами НБУ.

Інформацію, наведену в первинних документах, систематизують у регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри бухобліку повинні містити назву, період реєстрації операції, прізвища й підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. До регістрів бухобліку належать й особові рахунки та виписки з них, які банки також повинні складати на паперових носіях чи в електронній формі.

Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити (п. 5.5 Положення № 254): номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (за дебетом або кредитом відповідно); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

Керуючись ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин наведені вище висновки Верховного Суду, що визначають якими саме документами (доказами) мають бути доведені фактичні дані в спорах даної категорії.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що відсутність виписки за картковим рахунком (по кредитному договору) меморіальних ордерів, платіжних доручень, платіжних вимог-доручення, платіжних вимог, розрахункових чеків, позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахування відсотків позивачемта перевірити суму заборгованості.

Одночасно, вимога позивача про солідарне стягнення заборгованості ОСОБА_1 перед ТО «ФК «Довіра та Гарантія» за Кредитним договором № CL-129155 від 20.08.2018 року, що становить 103457,70 грн. з ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до наданих документальних доказів, ОСОБА_2 не укладала з ОСОБА_1 та ПAT «Кредобанк» договору, яким би був передбачений перед відповідачем солідарний з ОСОБА_1 обов`язок по зобов`язанням за Кредитним договором № CL-129155 від 20.08.2018 року.

Заяви від 20.08.2018 року ОСОБА_2 , що вона не заперечує проти отримання її чоловіком кредиту у розмірі 50000 грн. на умовах, визначених кредитним договором, при даних обставинах не є підставою для солідарної відповідальності ОСОБА_2 по кредитним зобов`язанням ОСОБА_1 .

Передбачена законом умова неподільності предмета зобов`язання також відсутня.

Судом встановлено, ОСОБА_2 не укладала з позивачем, відповідно до положень параграфу 3 розділу 1 книги 5 ЦК України договору Поруки.

Частиною 4 ст.65 СК України передбачено, що договір укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Суд відхиляє, як на підставу солідарної відповідальності ОСОБА_2 , посилання сторони позивача на постанову ВС від 07.10.2020 по справі № 752/7501/18.

Посилання позивача щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду не підлягають застосуванню, оскільки у зазначених справах встановлено інші фактичні обставини та суду не надано доказів того, що подружжям відповідачів, на отримані за кредитним договором кошти отримано майно, яке використане в інтересах сім`ї.

За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що заявлені ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості у загальному розмірі 103457,70 грн. є недоведеними.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то судові витрати по справі підлягають віднесенню на сторону позивача.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", , юридична адреса: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського б. 8 поверх 6 офіс 32, м. Київ, 04112 до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , остане відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , третя особа - Публічне акціонерне товариство "КредоБанк", , юридична адреса: вул. Сахарова, 78, м. Львів, 79026, про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 26 травня 2022 року.

Суддя Я.В. Замкова