Справа № 644/8762/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі: головуючого - судді Бабенко Ю.П., за участю секретаря - Репікової З.А., позивача - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Фрунзенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просить зобов`язати Фрунзенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції внести до актового запису №455, складеного 09.08.2012 року про народження ОСОБА_3 , відповідну інформацію про батька дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування позову зазначила, що з серпня 2010 року по грудень 2012 року позивачка проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька - ОСОБА_3 . Через чотири місяці після народження дитини ОСОБА_2 залишив позивачку з донькою. При реєстрації народження дитини відомості щодо батька дитини у свідоцтві про народження були записані зі слів матері та на підставі ст. 135 СК України. На даний час батько з дитиною не бачиться, участі у її вихованні та утриманні не приймає. Дитина є інвалідом та має діагноз - аномалія розвитку головного мозку, спастичний тетрапарез, фаза лежання з контролем голови, затримка стато-моторного розвитку. Вказані обставини потребують коштовного лікування. Відповідач допомоги не надає, у зв`язку з чим просила позовні вимоги задовольнити.

Позивачка в судовому засідання позовні вимоги підтримала та пояснила, що з відповідачем зустрічалися на протязі двох років. Під час пологів відповідач не був присутній, приїздив до позивачки потім. Після народження доньки відповідач 4 місяці проживав разом з позивачкою. В той період часу відповідач визнавав своє батьківство, а після того, як залишив родину, відмовляється від батьківства.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

Третя особа до суду не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належними чином, про причини неявки суду не повідомили.

Приймаючи до уваги викладене, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то в відповідності до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 135 СК України зазначено ОСОБА_4 (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено ОСОБА_4 (а.с. 11-а).

Згідно копії медичного висновку №3194 від 26.08.2013 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має захворювання ХЗП (а.с. 13).

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що є матір`ю позивачки. Відповідач є батьком ОСОБА_3 . З 2010 року по 2011 рік її донька ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зустрічалися, а в 2011 році стали мешкати разом, відповідач проживав разом із позивачкою приблизно 6 місяців ще до народження дитини. Після народження дитини відповідач забирав позивачку з пологового будинку.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що є сином позивачки. Його мати - ОСОБА_1 зустрічалася з відповідачем ОСОБА_2 приблизно рік. Після народження ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 ще приблизно 4 місяців проживав разом з ОСОБА_1 та свідком, а потім поїхав від них.

В якості доказів позивачка надала суду фотографії, на яких зображений чоловік із дитиною, чоловік із жінкою та дитиною, а також фотографія частини документа хрещення.

Будь які інші докази позивачкою суду не надані, як не надано і клопотання про витребування певних доказів, про призначення експертизи.

Дослідивши надані докази, вислухавши пояснення позивачки та свідків, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 року по справі №591/6441/14-ц зазначено, що щодо предмету доказування у даній категорії справ, то Сімейний кодекс України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до матеріалів справи позивачка при подані позову до суду не просила витребувати докази, не просила суд призначити судову генетичну чи іншу експертизу.

Крім того, суд бере до уваги і те, що в ухвалі суду про залишення позову без руху суд звертав увагу на те, що позовна заява не містить зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою. Не заважаючи на викладене, позивачка не знайшла за необхідне клопотати перед судом про витребування доказів та призначення експертизи.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено ОСОБА_4 , в той час як позивачка просить визнати відповідача ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 .

В свідоцтві про народження дитини також батьком зазначено ОСОБА_4 , а не відповідача по справі- ОСОБА_2 .

Щодо наданих позивачем фотознімків суд зазначає, що надані фото не можуть бути належними, достовірними і достатніми доказами батьківства відповідача, так як з фотознімків не можливо встановити, хто саме зображений на фото, не можливо перевірити дійсність дати зазначеної на фотознімках, не можливо встановити особу дитини та хто саме тримає її на руках. Крім того, наданий фотознімок частини свідоцтва про хрещення не є належним доказом, оскільки не можливо ідентифікувати весь документ.

До показань допитаних в суді свідків суд також ставиться критично, оскільки свідки є близькими родичами позивачки та зацікавлені у вирішенні даної справи.

Крім того, показаннями зазначених свідків не підтверджуються обставини спільного проживання сторін по справі у конкретний період часу, обставини ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання.

Суд бере до уваги і те, що позивачкою особисто суду надані пояснення про те, що з відповідачем вони зустрічалися близько двох років і лише приблизно чотири місяці проживали разом, що факт визнання батьківства їй необхідний для стягнення з останнього аліментів на утримання дитини.

Позивачкою не надано суду належні, достовірні, допустимі і достатні докази, які б свідчили про спільне проживання сторін по справі, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

З урахуванням викладеного, суд відмовляє в задоволенні всіх позовних вимог в зв`язку з недоказаністю обставин, що мають значення для справи. При цьому суд бере до уваги, що вимога про зобов`язання внести інформацію до до актового запису про народження є похідною від основної вимоги про визнання батьківства, а тому суд відмовляє і в задоволенні вимоги про зобов`язання внести інформацію до актового запису про народження.

Керуючись ст. ст. 5, 10-13, 76-82, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст. 128 Сімейного кодексу України, - суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Фрунзенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про визнання батьківства, - ВІДМОВИТИ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Повне судове рішення складено 24.01.2022 року.

СУДДЯ: