Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.05.2022 Справа №607/4710/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Позняка В.М., за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В., представника позивача адвоката Крічфалушій Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільська районна державної нотаріальної контори Тернопільського районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Великоберезовицької селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільська районна державної нотаріальної контори Тернопільського районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що житловий будинок по АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи колгоспний двір членами якого були ОСОБА_3 голова двору та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого заповів їй належну йому частку спірного будинковолодіння. Після смерті батька відкрилася спадщина за заповітом, у тому числі на належну йому Ѕ частку спірного будинковолодіння за АДРЕСА_1 . Дружина спадкодавця ОСОБА_2 подала до нотконтори заяву про відмову від обов`язкової частки у спадщині. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_4 склав заповіт, згідно якого заповіла їй (позивачу) належну останній частку спірного будинковолодіння. Після смерті матері відкрилася спадщина за заповітом, у тому числі на належну їй Ѕ частку спірного будинковолодіння за АДРЕСА_1 . Вона є єдиним спадкоємцем після смерті батьків та прийняла спадщину в установленому законом порядку.

Звернувшись до нотаріусів із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вищевказане спадкове майно, нотаріусами їй було відмовлено у вчиненні вказаних нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на житловий будинок за спадкоємцями. З цих підстав просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 квітня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 10 травня 2022 року.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 травня 2022 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку.

Присутня в судовому засіданні представник позивача адвокат Крічфалушій Л.І. позов підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо подала заяву про розгляд справи без їх участі.

Судом встановлено наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_5 , батьками якої зазначено « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_2 », що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 04 жовтня 1960 року.

18 листопада 1978 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 18 листопада 1978 року. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ».

З довідок за №1233 від 27 жовтня 2021 року та за №1383 від 15 грудня 2021 року, виданих Настасівським старостинським округом Великоберезовицької селищної ради вбачається, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 згідно погосподарських книг числиться як колгоспний двір членами якого станом на 15 квітня 1991 року були двоє осіб: ОСОБА_3 голова двору та ОСОБА_2 дружина.

Як слідує з довідок за №1225 від 28 вересня 2021 року та за №1341 від 27 жовтня 2021 року, виданих Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 року державна реєстрації права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в бюро не проведена.

Як вбачається з виписки з рішення виконавчого комітету Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області за №55 від 23 лютого 2017 року «Про упорядкування нумерацій особових рахунків погосподарських дворів по вулицях в селі Настасів Тернопільського району», затверджено нумерацію особових рахунків погосподарських дворів у редакції, викладеній у додатку 1-12. Згідно виписки з додатку 1 до рішення виконкому Настасівської сільської ради за №55 від 23 лютого 2017 року, погосподарських двір ОСОБА_2 знаходиться по АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 11 січня 2016 року.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений 05 червня 2013 року секретарем виконавчого комітету Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Зозуляк М.І. та зареєстрований в реєстрі за №08, згідно якого заповів належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

З довідки за №1079 від 29 вересня 2021 року, виданої Настасівським старостинським округом Великоберезовицької селищної ради вбачається, що ОСОБА_3 був зареєстрований по АДРЕСА_1 . разом з ним за вказаною адресою на день смерті були зареєстровані та проживали: ОСОБА_2 дружина, ОСОБА_8 , - внучка, ОСОБА_9 правнук, ОСОБА_10 правнук.

Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, у тому числі на належну йому 1/2 частину житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 .

У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа за №198/2016 за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом.

З метою оформлення права власності на вказане спадкове майно після смерті батька ОСОБА_3 та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач звернулася до державного нотаріуса.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. за №1004/02-31 від 17 листопада 2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку за АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутню державної реєстрації права власності на частку житлового будинку та правовстановлюючих документів про належність спадкового майна спадкодавця.

Зі змісту вказаної постанови також вбачається, що дружина спадкодавця ОСОБА_2 подала заяву про відмову від обов`язкової частки у спадщини. Інші спадкоємців до нотаріальної контори не зверталися.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 12 квітня 2021 року.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 10 червня 2020 року секретарем виконавчого комітету Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Зозуляк М.І. та зареєстрований в реєстрі за №26, згідно якого заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, у тому числі на належну їй 1/2 частину житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 .

Приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Нечай Л.С. після смерті ОСОБА_2 заведена спадкова справа за №31/2021.

З метою оформлення права власності на вказане спадкове майно після смерті матері ОСОБА_2 та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач звернулася до приватного нотаріуса.

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Нечай Л.С. за №178/02-31 від 04 листопада 2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку за АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутню державної реєстрації права власності на частку житлового будинку та правовстановлюючих документів про належність спадкового майна спадкодавця.

Зі змісту вказаної постанови також вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 . Крім неї інших спадкоємців, які прийняли спадщину у встановленому законом строк немає.

02 січня 2018 року ФОП ОСОБА_11 на замовлення ОСОБА_2 було виготовлено технічний паспорт на спірний житловий будинок, у якому вказана характеристика будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до експлікації приміщень до плану житлового будинку, загальна площа приміщень становить 129,7 кв.м., житлова 91,7 кв.м.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-14 5цс 13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15.

Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку.

Оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано в 1958 році, що стверджується копією технічного паспорта, виготовленого ФОП ОСОБА_11 , тобто в період до 15.04.1991 року, до введення в дію Закону України «Про власність», всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності на вказаний будинок. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору після введення в дію вищезазначеного Закону.

Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були ОСОБА_3 голова двору та ОСОБА_2 дружина.

Відтак, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належало по 1/2 частині спірного житлового будинку.

Відповідно до статей 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно частини першої статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

В силу статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог частини першої статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина за заповітом, у тому числі на належну йому 1/2 частину спірного житлового будинку. Спадщину прийняла позивач ОСОБА_1 , шляхом подання у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами справи.

Дружина спадкодавця ОСОБА_2 подала нотаріусу заяви про відмову від прийняття обов`язкової частки у спадщині.

Таким чином, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 успадкувала належну йому 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина за заповітом, у тому числі на належну їй 1/2 частину спірного житлового будинку. Спадщину прийняла позивач ОСОБА_1 , шляхом подання у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 успадкувала належну їй 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Однак, отримати свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок у нотаріуса позивач не може, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Відповідно до вимог статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає судовому захисту шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 259, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, ст. 16, 392 1223, 1270, 1273 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільська районна державної нотаріальної контори Тернопільського районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , загальною площею 129,7 кв.м., житловою площею 91,7 кв.м., в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: Великоберезовицька селищна рада: вул. с. Бандери, смт. Велика Березовиця Тернопільський район Тернопільська область, код ЄДРПОУ - 04393462.

Третя особа: Тернопільська районна державної нотаріальної контори Тернопільського районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вул. Котляревського, 27, м. Тернопіль, .

Головуючий суддяВ. М. Позняк