Справа №519/642/21
У Х В А Л А

18.01.2022 року м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Лемця С.П.,

при секретарі судового засідання Коршак Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Южне подання старшого державного виконавця Южненського відділу Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Терещенко Н.В. про примусове входження до житла

встановив:

До суду 17.01.2022 надійшло подання державного виконавця Южненського відділу Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Терещенко Н.В. про примусове входження до житла ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання старший державний виконавець зазначає, що в її провадженні перебуває ВП №68110135 відносно негайного примусового виконання виконавчого листа № 519/642/21 від 06.01.2022 про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від ОСОБА_1 , що зареєстрований АДРЕСА_1 , без позбавлення його батьківських прав та передачу дитини матері ОСОБА_3 за місцем її проживання.

Виконавче провадження відкрито 11.01.2022. Боржнику рекомендованим листом направлено постанову про відкриття провадження (11.01.2022 рок вих. №537). Боржник відмовляється добровільно виконувати вимоги виконавчого документа.

13.01.2021 року виходом старшого державного виконавця за місцем проживання боржника, яка зазначена у матеріалах виконавчого провадження, на стук на та дзвін у двері квартири ніхто не відчинив, про що складено акт державного виконавця.

В судове засідання старший державний виконавець Терещенко Н.В. не з`явилась, надала заяву в якій просить задовольнити клопотання про примусове входження до житла та розглянути його без участі представника Южненського відділу Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Сторони в судове засідання не викликалися, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 439 ЦПК України.

Розглянувши подання, дослідивши додані матеріали, суд приходить до наступного.

06.01.2022 Южним міським судом видано виконавчий лист у справі № 519/642/21 про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від ОСОБА_1 , що зареєстрований АДРЕСА_1 , без позбавлення його батьківських прав та передачу дитини матері ОСОБА_3 за місцем її проживання. Допущено негайне виконання судового рішення в частині відібрання дитини.

На підставі вищевказаного виконавчого документа старшим державним виконавцем Южненського відділу Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Терещенко Н.В. відкрито ВП №68110135.

13.01.2021 виходом старшого державного виконавця за місцем проживання боржника, на стук на та дзвін у двері квартири ніхто не відчинив, про що складено акт державного виконавця.

13.01.2021 з телефонної розмови боржник ОСОБА_1 повідомив старшому державному виконавцю Терещенко Н.В., що він начебто подав апеляційну скаргу на рішення Южного міського суду Одеської області № 519/642/21, виданого 06.01.2022 року, оскільки він категорично не згоден із зазначеним рішенням суду. На підставі зазначено складено акт державного виконавця.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішення, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Перелік прав та обов`язків виконавця визначений статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», частиною 1 якої передбачено, що виконавець зобов`язаний, вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 64 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішення про відібрання дитини державний виконавець проводить виконавчі дії за обов`язковою участю особи, якій дитина передається на виховання, із залученням представників органів опіки і піклування. У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про відібрання дитини, до нього застосовуються заходи, передбачені цим Законом.

Згідно п. 12 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Доказами про надсилання постанови про відкриття провадження можуть слугувати, наприклад, наявність квитанції, підтвердження вручення під підпис, одержання відправником інформації про вручення листа у вигляді СМС-повідомлення чи у вигляді рекомендованого повідомлення про вручення рекомендованого листа.

Відповідно до статті 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Згідно статей 12, 29 Загальної декларації прав людини, статей 8, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканість свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника

Відповідно до статті 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Між тим, виходячи зі змісту зазначеної статті, примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) , можливе лише у разі, якщо боржник чи інша особа ухиляється або перешкоджає державному виконавцю у його вільному доступі до житла чи іншого володіння особи з метою провести виконавчі дії.

Законом передбачено, що рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла, проте це не дало результатів.

Аналізуючи подані суду письмові докази, вбачається що на підтвердження зазначених в поданні обґрунтувань, відсутні підстави для його задоволення, а саме: не надано доказів на ухилення боржника від виконання судового рішення; в матеріалах подання відсутні повідомлення та постанови про призначення виконавчих дій не містять роз`яснення боржнику його обов`язку бути вдома, не чинити перешкоди у проведенні виконавчих дій, надати доступ учасникам виконавчих дій до помешкання, тощо. Також відсутнє попередження про відповідальність за ухилення від виконання законних вимог державного виконавця. Відсутність зазначеного у повідомленнях та відсутність доказів належного повідомлення боржника про це (супровідних листів, конвертів з довідками про причини повернення поштових відправлень) свідчить про відсутність обізнаності боржника про його обов`язок надати доступ до свого житла.

При цьому, юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Крім того старшим державним виконавцем не надано доказів вжиття інших заходів передбачених Законом України "Про виконавче провадження" таких як примусовий привід боржника з метою належного його повідомлення про обов`язок виконання вимог державного виконавця та дату проведення виконавчих дій.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця не підлягає задоволенню за відсутністю належних доказів надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження, ознайомлення боржника з датою та порядком проведення виконавчих дій, вчинення боржником перешкод в їх здійсненні. Одночасно, суд роз`яснює право на повторне звернення до суду з обґрунтованим поданням про примусове проникнення до житла

Керуючись ст. 439 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити в задоволенні подання старшого державного виконавця Южненського відділу Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Терещенко Н.В. про примусове входження до житла.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Южного міського суду Сергій ЛЕМЕЦЬ