КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 757/9799/21 Головуючий у суді першої інстанції - Волкова С.Я.
Номер провадження № 22-ц/824/3551/2022 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», подану представником Криловою Оленою Леонідівною, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення незаконно утриманих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просила стягнути з АТ КБ «Приватбанк» грошові кошти у розмірі 15 300,73 грн, стягнути з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції грошові кошти у розмірі 1 692,98 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що 08 липня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис № 6114 про стягнення з неї на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості на загальну суму 43 970,07 грн.

Вказано, що банк пред`явив виконавчий напис для виконання до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на підставі якого 31 січня 2018 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55679914 та 09 лютого 2018 року - постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на її заробітну плату, яку отримує у Головному управлінні ДФС у Харківській області, та за період з 01 квітня 2018 року по 30 листопада 2018 року із її заробітної плати утримано 16 993,71 грн, з яких: 15 300,73 грн - на користь АТ КБ «Приватбанк», 1 692,98 грн - на користь Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Разом з тим, позивач по справі наголошує, що рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 08 липня 2020 року у справі № 641/2528/18 виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконання.

Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_1 просила її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 25 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено. Стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 15 300,73 грн, 454 грн сплаченого судового збору. Стягнути з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1 692,98 грн, 454 грн сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник АТ КБ «Приватбанк» - Крилова О.Л. подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовано тим, що у разі виникнення спору стосовно набуття майна або збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Доводами апеляційної скарги є те, що стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 15 300,73 грн на користь АТ КБ «Приватбанк» відбулось на підставі виконавчого напису нотаріуса, шляхом їх утримання із заробітної плати позивачки, на підставі постанови державного виконавця, виданої за зазначеним виконавчим написом приватного нотаріуса, проте сам договір не був оскаржений, а виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню з тих підстав, що у нотаріуса був відсутній повний перелік документів, за якими стягнення заборгованості відбувається у безспірному порядку.

Таким чином, апелянт вважає, що матеріалами справи ознаки безпідставності виконання за виконавчим написом нотаріуса не доведені.

Апелянт наголошує, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків сторін, а також підставою набуття банком коштів від ОСОБА_1 у даному випадку є укладений між ОСОБА_1 та банком кредитний договір від 13 жовтня 2008 року №б/н, який встановлює заборгованість (чи її відсутність) та на якому був вчинений виконавчий напис нотаріуса. Вказано, що матеріали справи не містять доказів того, що вказаний договір було розірвано чи визнано недійсним у судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, представник АТ КБ «Приватбанк» - Крилова О.Л. просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 серпня 2021 року в частині стягнення з АТ КБ «Приватбанк» грошових коштів у розмірі 15 300,73 грн, а також 454 грн сплаченого судового збору та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 мотивував своє рішення тим, що правова підстава, на якій були набуті грошові кошти відповідачами у розмірі 16 993,71 грн, на теперішній час не існує, оскільки виконавчий напис було визнано тим, що не підлягає виконанню, а тому існують правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 08 липня 2020 року у справі №641/2528/18 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієв Артем Анатолійович, Міжрайонний відділі державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, яке набрало законної сили, визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієва Артема Анатолійовича, вчинений 08 липня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 6114, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 13 жовтня 2008 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 31 травня 2017 року грошових коштів у сумі 43 970,07 грн таким, що не підлягає виконанню (а.с.8-13).

Згідно довідки про заробітну плату та утриманий борг Головного управління ДФС у Харківській області № 5/20-97-09-45 від 13 січня 2021 року за період з 01 квітня 2018 року по 30 листопада 2018 року з позивача утримано грошові кошти у розмірі 16 993,71 грн (а.с.14).

У вказаній довідці зазначені платіжні доручення: № 1228 від 25 квітня 2018 року, № 1634 від 25 травня 2018 року, № 2046 від 26 червня 2018 року, № 2405 від 26 липня 2018 року, № 2626 від 29 серпня 2018 року, № 2852 від 27 серпня 2018 року, № 3406 від 30 жовтня 2018 року, № 4123 від 28 листопада 2018 року, № 1229 від 25 квітня 2018 року, № 1633 від 25 травня 2018 року, № 2044 від 26 червня 2018 року, № 2404 від 26 липня 2018 року, № 2625 від 29 серпня 2018 року, № 2853 від 27 вересня 2018 року, № 3407 від 30 жовтня 2018 року, № 4124 від 28 листопада 2018 року, які свідчать, що вказані вище кошти утримані у виконавчому провадженні № 55679914, у тому числі, грошові кошти у розмірі 15 300,73 грн на користь АТ КБ «Приватбанк», грошові кошти у розмірі 1 692,98 грн - на користь Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.15-22).

Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Оскільки рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 08 липня 2020 року у справі №641/2528/18 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієв Артем Анатолійович, Міжрайонний відділі державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, яке набрало законної сили, визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієва Артема Анатолійовича, вчинений 08 липня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 6114, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 13 жовтня 2008 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 31 травня 2017 року грошових коштів у сумі 43 970,07 грн таким, що не підлягає виконанню, то суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про те, що отримані АТ КБ «Приватбанк» на підставі вказаного виконавчого напису кошти в сумі 15 300,73 грн, а також отримані Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції грошові кошти у розмірі 1 692,98 грн підлягають поверненню позивачу на підставі ст.1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доводи апеляційної скарги про те, що кредитний договір, на виконання якого було вчинено виконавчий напис, є дійсним, не спростовує факту визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, що є підставою для повернення таких коштів.

При цьому питання наявності та/або відсутності заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк» за таким кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду.

Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин ст.1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18, а також в постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі №910/16664/18.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також той факт, що виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієва А.А., вчинений 08 липня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 6114, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 13 жовтня 2008 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 31 травня 2017 року грошових коштів у сумі 43 970,07 грн було визнано таким, що не підлягає виконанню, то суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення незаконно утриманих коштів.

Враховуючи все вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ухвалено рішення на підставі повно та всебічно досліджених обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення поданої апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», подану представником Криловою Оленою Леонідівною, залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :

_____________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв