№4-с/756/33/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2022 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

при секретарі: Демченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Величко Роман Сергійович,

встановив:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця.

В обґрунтування зазначених вимог посилається на те, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.07.2021 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПрАТ СК «Галицька», третя особа МТСБУ про відшкодування шкоди.

12.11.2021 р. Оболонським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в загальному розмірі 45 129 грн. 47 коп.

24.12.2021 року на підставі даного виконавчого листа державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Величком Р.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67964646.

Боржник зазначає, що постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Величко Р.С. від 24.12.2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1

ОСОБА_1 зазначає, що вказаною постановою було накладено арешт, в тому числі, на картковий рахунок № НОМЕР_1 на який він отримує заробітну плату.

ОСОБА_1 означає, що внаслідок арешту коштів на рахунку, з якого він отримує заробітну плату, порушено його нормальний спосіб життя, так як він фактично залишився без засобів до існування. Державний виконавець, приймаючи рішення про накладення арешту, в межах своєї компетенції повинен був з`ясувати, чи не є рахунок боржника рахунком із спеціальним режимом, кошти на якому не підлягають арешту, проте, не зробив цього, що потягнуло за собою винесення необгрунтованої постанови.

На підставі викладеного боржник просить зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Величка Р.С. зняти арешт з його карткового рахунку № НОМЕР_1 накладеного в рамках виконавчого провадження 67964646.

У судове засідання сторони не з`явилися, про час, місце та дату розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У відповідності до приписів ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного чи приватного виконавця, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Зокрема ст.447 ЦПК України надає стороні виконавчого провадження право оскаржити до суду рішення, дії або бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення, якщо порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до приписів ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

За змістом наведених норм однією з обов`язкових умов для задоволення скарги є доведеність факту порушення прав боржника внаслідок дій виконавця. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а заявник посилається лише на формальне недотримання закону, у суду немає правових підстав для задоволення скарги.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.07.2021 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПрАТ СК «Галицька», третя особа МТСБУ про відшкодування шкоди.

12.11.2021 року Оболонським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в загальному розмірі 45 129 грн. 47 коп.

24.12.2021 року на підставі даного виконавчого листа державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Величком Р.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67964646.

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Величко Р.С. від 24.12.2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

За змістом до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які прямо заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 цього Закону.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов суд касаційної інстанції у постановах від 24.06.2015 у справі № 6-535цс15, від 03.02.2021 у справі №61-10611св20.

Суд зазначає, що постанова державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Величко Р.С. від 24.12.2021 року містить посилання на те, що арешт накладається на всі кошти боржника, окрім тих, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику.

Таким чином, оскаржувана постанова про арешт коштів боржника спрямована на забезпечення реального виконання рішення, відповідає вимогам вказаних норм Закону України «Про виконавче провадження» та не порушує права боржника, тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Розглядаючи скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, подані в порядку розділу VII ЦПК України, суд лише здійснює контроль за виконанням судових рішень у формі перевірки правомірності дій або бездіяльності державного виконавця, правомірності прийнятих ним рішень та документів.

Таким чином, ст. 451 ЦПК України, яка системно входить до Розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» в порядку якого й розглядається дана скарга не передбачає можливості втручання у виконавче провадження та зобов`язання виконавця до вчинення конкретних виконавчих дій.

З огляду на зазначене, вимоги скаржника про зобов`язання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Величка Р.С. зняти арешт з карткового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 накладеного в рамках виконавчого провадження 67964646, не підлягає вирішенню судом в порядку розгляду скарги на дії державного виконавця.

Враховуючи вищенаведене, у зв`язку із не доведенням скаржником викладених в скарзі обставин щодо неправомірності дій державного виконавця, суд вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 353, 447-453 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Величко Роман Сергійович - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня її проголошення через Оболонський районний суд м. Києва.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення.

Суддя: А.В. Шевчук