КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 758/12498/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3328/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Захарчук С.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

31 травня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Макаровій К.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 04 листопада 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, про розірвання договору довічного утримання, скасування запису про реєстрацію права власності, припинення заборони на нерухоме майно, визнання права власності на квартиру, стягнення суми, відшкодування моральної шкоди, -

В С ТА Н О В И В :

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернулась з даним позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, укладеного 25 квітня 2019 року між сторонами, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що вона не отримала від відповідача одноразового первинного платежу, що є порушенням істотних умов договору.

04 листопада 2021 року від адвоката Бреуса Є.В. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, який в обґрунтування клопотання зазначав, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, відповідно до заповіту від 22.04.21, складеного ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 , остання є її правонаступником, а тому просив зупинити провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступника ОСОБА_2 .

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 04 листопада 2021 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, про розірвання договору довічного утримання, скасування запису про реєстрацію права власності, припинення заборони на нерухоме майно, визнання права власності на квартиру, стягнення суми, відшкодування моральної шкоди.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилалась на те, що ОСОБА_2 звернулась з даним позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, проте, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, а вона є спадкоємицею померлої за заповітом.

Зазначала, що адвокат позивача, надавши копію заповіту, просив зупинити провадження у справі до її вступу як правонаступника, але, суд першої інстанції помилково вважав, що виниклі між сторонами правовідносини не передбачають правонаступництва та безпідставно закрив провадження у справі.

При цьому, суд першої інстанції не врахував висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 30 червня 2021 року (справа №310/5171/15) щодо правонаступництва у спірних правовідносинах.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_3 з позовом про розірвання договору довічного утримання, укладеного ними 25 квітня 2019 року.

Відповідно до п. 1 зазначеного договору ОСОБА_2 (відчужувач) передала у власність, а ОСОБА_3 (набувач) отримав у власність квартиру АДРЕСА_1 , та взамін чого зобов`язався довічно фінансово утримувати ОСОБА_2 (відчужувача) на умовах цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла.

Закриваючи провадження у справі згідно з п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини не допускають правонаступництво.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його таким, що не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах законодавства, з огляду на наступне.

Статтею 1219 ЦК України визначено перелік прав та обов`язків, які не входять до складу спадщини. Зокрема, згідно даної норми, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, а саме: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Аналіз наведеної норми закону приводить до висновку, що право спадкодавця на розірвання укладеного ним договору довічного утримання, не є таким, що нерозривно пов`язане з особою спадкодавця.

У постанові від 30 червня 2021 року (справа №310/5171/15), Верховний Суд зазначив: «Відповідно до частини другої статті 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки позов про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на квартиру за відчужувачем пред`явлено за життя ОСОБА_4 , факт смерті відчужувача до вирішення справи судом допускає правонаступництво у спірних правовідносинах, тому оспорюваний договір довічного утримання може бути розірвано.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 25 грудня 2013 року у справі № 6-142цс13, а також Верховний Суд у постанові від 12 квітня 2018 року у справі № 759/14846/15-ц, у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 306/2548/14-ц.»

Однак, закриваючи провадження, суд першої інстанції не врахував висновків Верховного Суду, що в тому разі, коли відчужувачем квартири за договором довічного утримання пред`явлено до суду позов про розірвання цього договору, його смерть до вирішення справи не може бути підставою для застосування правил п. 7ч. 1 ст. 255 ЦПК про закриття провадження у справі, якщо в нього є спадкоємці за законом або заповітом.

Предметом таких вимог є захист права на майно, яке, в разі обґрунтованості позову, може бути успадковано.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 квітня 2021 року ОСОБА_2 заповіла все своє рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 .

Відтак, у даному випадку у відчужувача майна за договором довічного утримання є спадкоємець за заповітом, тому в зазначених правовідносинах, згідно з положеннями ст. 55 ЦПК України, допускається процесуальне правонаступництво.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції наведених обставин та положень закону не врахував, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі, оскільки є особа, яка вважає себе спадкоємцем позивача.

Колегія суддів зазначає, що за вказаних вище обставин, суд першої інстанції повинен діяти у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, якою передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі смерті особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі є помилковою та перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 04 листопада 2021 року - скасувати справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 31 травня 2022 року.

Головуючий

Судді