РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2022 року

м. Рівне

Справа № 570/2515/17

Провадження № 22-ц/4815/384/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

секретар судового засідання - Пиляй І. С.

учасники справи:

позивач за первісним,

відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним,

позивач за зустрічним позовом - Акціонерне товариство «УКРТРАНСГАЗ»,

відповідач за зустрічним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор

газотранспортної системи України»,

відповідач за зустрічним позовом - Рівненська районна державна адміністрація

Рівненської області,

відповідач за зустрічним позовом - Головне управління Держгеокадастру у Рівненській обл,

відповідач за зустрічним позовом - Державне підприємство «Рівненський науково-

дослідний та проектний інститут землеустрою»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору у зустрічному позові -

Городоцька сільська рада Рівненського району Рівненської області

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 03 листопада 2021 року складі судді Красовського О. О., ухвалене в м. Рівне о 17 годині 25 хвилин, повний текст рішення складено 06 листопада 2021 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «УКРТРАНСГАЗ», ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» про відшкодування збитків власникам землі. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №214133, виданого Рівненським районним відділом земельних ресурсів 04 грудня 2007 року їй належить земельна ділянка площею 1,6724 га на території Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, з цільовим призначенням - для сільськогосподарського використання. На даний час її земельна ділянка самовільно зайнята відповідачем та приведена в стан, непридатний до використання за цільовим призначенням; погіршено якість ґрунтового покриву та на земельній ділянці відповідачем збудовано газопровід, інші об`єкти нерухомого майна. З метою приведення земельної ділянки до належного стану, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування завданих збитків вона неодноразово зверталася до відповідача, проте безрезультатно, будь-якої відповіді не отримала. Отже, відповідач без дозволу власника земельної ділянки користується належною позивачці земельною ділянкою, що є самовільним зайняттям земельної ділянки, внаслідок чого, особа, яка захопила земельну ділянку повинна відшкодувати її власнику завдані збитки. Просила суд стягнути з філії управління магістральних газопроводів «ЛЬВІВТРАНСГАЗ» завдану шкоду в сумі 18 225 грн 85 коп.. 11 грудня 2017 року ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву у новій редакції, де зазначено відповідачем Публічне акціонерне товариство «УКРТРАНСГАЗ». Відповідно до поданої позовної заяви позивачка просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» на свою користь 18225,85 грн завданої шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням та 2 588, 65 грн заподіяної шкоди, внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Ухвалою суду від 27 лютого 2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «УКРТРАНСГАЗ» про відшкодування збитків власникам землі (справа № 570/2515/17) об`єднано зі справою за позовом ОСОБА_1 до АТ «УКРТРАНСГАЗ» про відшкодування (компенсацію) моральної шкоди (справа № 570/3240/18) та справою за позовом АТ «УКРТРАНСГАЗ» до ОСОБА_1 , Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області, Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, Державного підприємства «Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Городоцька сільська рада Рівненського району Рівненської області про визнання недійсним та скасування Державного акта на право власності на землю (справа № 570/3304/18).

АТ «УКРТРАНСГАЗ» звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області, Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, Державного підприємства «Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Городоцька сільська рада Рівненського району Рівненської області, про визнання недійсним та скасування Державного акта на право власності на землю. Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що виконуючи приписи пп. «є» п. 1.6 «Правил безпечної експлуатації магістральних газопроводів», затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 27.01.2010 № 11, з метою забезпечення надійної і безпечної роботи лінійної частини магістрального газопроводу періодично інформував органи місцевого самоврядування та державної влади про фактичне розташування об`єктів магістрального газопроводу (зокрема і тих, які розташовані на спірній земельні ділянці), підтвердженням чого є акти уточнення нанесення та місцезнаходження траси магістральних газопроводів та об`єктів Рівненського ЛВУМГ на картах землекористування Рівненського району (копії додаються). Погодження таких актів з боку органу місцевого самоврядування свідчить про висловлену волю держави в особі органу місцевого самоврядування, який своїми діями протягом тривалого часу не заперечував щодо використання позивачем спірної земельної ділянки та володів інформацією щодо знаходження об`єктів АТ «УКРТРАНСГАЗ» на цій земельній ділянці. Протягом 2003-2006 років позивач намагався оформити у встановленому порядку право постійного користування на земельні ділянки, на яких розміщені об`єкти трубопровідного транспорту, про що свідчить переписка з органами Держкомзему, проте, з формальних причин питання не вдалось врегулювати та одержати належні правовстановлюючі документи. Об`єкти трубопровідного транспорту є складовими газотранспортної системи України, мають важливе стратегічне значення та забезпечують природним газом споживачів регіону, цілісність та безперебійність транспортування газу територією України. Невизнання за АТ «УКРТРАНСГАЗ» права на користування земельною ділянкою, шляхом порушення права Товариства на узгодження меж суміжної земельної ділянки (під час складення державного акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №214133 для ОСОБА_1 ), що призвело до вірогідного накладення земельних ділянок, є таким, що являє собою втручання у його право реалізувати свої «законні сподівання» (законні і виправдані очікування набути майнове право) незалежно від того, чи вважається це втручанням «на мирне володіння своїм майном» у значенні першого речення статті 1 Першого протоколу, чи позбавленням його майна у значенні другого речення цієї статті, а також є порушенням принципу правової визначеності. Просило визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 214133, виданий ОСОБА_1 04.12.2007 року.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 03 листопада 2022 року у задоволенні усіх позовів відмовлено.

Вважаючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування збитків власникам землі незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі заперечує висновки місцевого суду про те. що будівництво на земельній ділянці позивачки велося з 2002 по 2008 роки, а тому не може порушувати її право власності, оскільки у той період у неї не було права власності на цю ділянку. Звертає увагу на показання свідка ОСОБА_1 , яка підтвердила, що будівництво на спірній земельній ділянці проводилося після набуття права власності на неї. Доводить, що незаконно збудовані на її ділянці об`єкти нерухомого майна - складові частини газопроводу знаходяться на ділянці і на момент подачі апеляційної скарги, що порушує її права та тягне за собою право на відшкодування збитків. Зазначає, що її земельна ділянка має цільове призначення «для сільськогосподарського використання», а оскільки вона зайнята самовільно відповідачем, ним же порушено якість ґрунтового покриву через побудову газопроводу, наземних та підземних об`єктів, то вона не може використовуватися за призначенням. Покликається на розрахунок Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, згідно якого розмір шкоди, завданої ОСОБА_1 внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки сільськогосподарського призначення становить 2 588,65 грн., як, однак, судом було проігноровано як доказ. Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем були надані документи на підтвердження погодження будівельних робіт у визначеному законом порядку, прийняття об`єктів у експлуатацію без жодних зауважень. Пояснює, що згідно листа виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів від 21.018.1990 року, відведення земель в натурі займається Ровенський філіал інституту «Укрземпроект», і приступити до користування наданими земельними ділянками до встановлення землевпорядними органами меж ділянок в натурі і видачі документа, який засвідчує право користування землею, забороняється. Стверджує, що всупереч цьому розпорядженню відповідачем не здійснено будь-яких дій з метою встановлення меж та виділення необхідних земельних ділянок в натурі для будівництва газопроводу. З наведених міркувань просила суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування збитків власникам землі та ухвалити нове судове рішення про задоволення цих позовних вимог.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТОВ «Оператор ГТР України» вважає її безпідставною, просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві АТ «Укртрансгаз» вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу відхилити як безпідставну.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки площею 1,6724 га (ділянка № НОМЕР_1 площею 1,4580 га, ділянка № НОМЕР_2 площею 0,2144 га), яка розташована на території Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №214133, виданого Рівненським районним відділом земельних ресурсів 04 грудня 2007 року.

Цільове призначення земельної ділянки - для сільськогосподарського використання (а.с .4, т. І).

Як вбачається з плану меж земельної ділянки та опису її меж, земельна ділянка № НОМЕР_2 позивачки межує із землями гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , землями загального користування (дорога та вимочка), а земельна ділянка № НОМЕР_1 - із землями гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4 , землями загального користування (вимочка) та землями Рівненського управління магістральних газопроводів ДП «ЛЬВІВТРАНСГАЗ».

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування збитків, завданих нецільовим використанням земельної ділянки, ОСОБА_1 зазначала, що її земельна ділянка самовільно зайнята відповідачем та приведена в стан, непридатний до використання за цільовим призначенням; погіршено якість ґрунтового покриву та на земельній ділянці відповідачем збудовано газопровід, інші об`єкти нерухомого майна.

Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено поняття «самовільного зайняття земельної ділянки». Так, самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно положень ст.ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Користування земельною ділянкою, яка належить на праві власності іншій особі, врегульовується орендними правовідносинами власника та користувача земельної ділянки.

Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, укладеним у відповідності до вимог Закону України «Про оренду землі».

За ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 156 ЗК України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов`язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки; е) використання земельних ділянок для потреб нафтогазової галузі; є) використання земельних ділянок для потреб надрокористування з метою дослідно-промислової розробки родовищ бурштину, інших корисних копалин загальнодержавного значення та/або видобування бурштину, інших корисних копалин загальнодержавного значення.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 157 ЗК України).

Відповідно до п. 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993 року відшкодуванню підлягають: вартість житлових будинків, виробничих та інших будівель і споруд, включаючи незавершене будівництво; вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень; вартість лісових і деревно-чагарникових насаджень; вартість водних джерел (колодязів, ставків, водоймищ, свердловин тощо), зрошувальних і осушувальних систем, протиерозійних і протиселевих споруд; понесені або необхідні витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво

(оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи; інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Відповідно до Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 20.02.2017 року № 5, на земельній ділянці сільськогосподарського призначення, як знаходиться на території Городоцької сільської ради Рівненського району та на праві власності належить гр.. ОСОБА_1 , побудовано технічні газові споруди та встановлено паркан із залізобетонних опор та металевої сітки невідомими особами Рівненського управління магістральних газопроводів ДП «ЛЬВІВТРАНСГАЗ», що призвело до самовільного зайняття земельної ділянки невідомими особами та є порушенням ст. 125, 126 ЗК України (а.с. 8).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2019 року у адміністративній справі № 826/16214/17 за позовом АТ «УКРТРАНСГАЗ» до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання протиправними дій та скасування розрахунків розміру шкоди, у задоволенні позову відмовлено.

За результатами розгляду цієї справи суд ухвалив рішення про відмову в позові АТ «УКРТРАНСГАЗ» та визнав факт самовільного зайняття останнім земельної ділянки.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2019 року залишене без зміни.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Листом виконавчого комітету Рівненської обласної ради народних депутатів від 21.08.1990 року роз`яснено, що відведення земель натурі проводить Ровенський філіал інституту «Укрземпроект». Приступити до користування наданими земельними ділянками до встановлення замлевпорядними органами меж ділянок в натурі і видачі документа, який засвідчує право користування землею, забороняється.

Наявні у справі лист Рівненського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів «Львівгрансгаз» до ДП «Рівненський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» від 25 листопада 2003 року№590; лист Рівненського районного відділу земельних ресурсів від 23.03.2004 року №339; лист Рівненського районного відділу земельних ресурсів від 26.04.2004 року №498; лист Рівненської районної державної адміністрації від 23.02.2006 року №06/585 розцінюються судом як підтвердження спроб АТ «УКРТРАНСГАЗ» почати процес оформлення права користування/власності на земельні ділянки під газопроводом, однак належних доказів доказів її завершення у встановленому законом порядку суду не надано.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст. 89 ЦПК України).

За наведених обставин апеляційний суд вважає доведеним необхідними і достатніми доказами факт порушення відповідачем АТ «УКРТРАНСГАЗ» прав ОСОБА_1 як землевласника та заподіяння цими неправомірними діями шкоди.

Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області та доданого розрахунку розмір шкоди, заподіяної ОСОБА_5 внаслідок використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області не за цільовим призначенням становить 18 225,85 грн. (а.с. 5, 6).

Відповідно до розрахунку Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області розмір шкоди, заподіяної ОСОБА_1 внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області становить 2 588,65 грн. (а.с. 6 зв.).

Наведені розрахунки стороною відповідача не спростовані, проведені у відповідності до положень «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої Постановою Кабінету міністрів України від 25.07.2007 р. № 963, а тому беруться апеляційним судом до уваги як належний і достовірний доказ на підтвердження розміру завданої позивачці шкоди.

Оцінюючи обставини справи в сукупності із нормами законодавства, якими вони врегульовані, апеляційний суд приходить до переконання про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування збитків та стягнення шкоди власникам землі, заподіяної внаслідок використання її не за цільовим призначенням, та шкоди завданої самовільним зайняттям земельної ділянки сільськогосподарського призначення, а відтак - про необхідність задоволення цих позовних вимог у розмірі, заявленому позивачкою.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову про відшкодування моральної шкоди та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову сторонами не оскаржене, а тому, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно

розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, до стягнення з відповідача Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» на корить позивача ОСОБА_1 підлягають судові витрати у вигляді сплаченого нею судового збору при зверненні з позовом у сумі 640,00 грн (а.с. 20 т. І) та судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в сумі 704,00 грн., а разом 1 344,00 грн..

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 03 листопада 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товари «УКРТРАНСГАЗ» про відшкодування збитків власникам землі скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» про відшкодування збитків власникам землі задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» на корить ОСОБА_1 18 225 (вісімнадцять тисяч двісті двадцять п`ять) гривень 85 копійок шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Стягнути з Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» на корить ОСОБА_1 2 588 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят вісім) гривень 65 копійок шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Стягнути з Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» на корить ОСОБА_1 судові витрати у вигляді понесеного судового збору в сумі 1 344 (одна тисяча триста сорок чотири) гривні 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 травня 2022 року.

Головуючий Н. М. Ковальчук

Судді: С. В. Хилевич

С. С. Шимків