Справа № 713/668/20
Провадження №2/713/1/22
РІШЕННЯ

іменем України

20.05.2022 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді Кириляк А.Ю., за участі секретаря Матейчук Л.Ю., позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в з суд з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна.

В позові вказує, що 26.10.2003 року уклав шлюб з ОСОБА_4 , який зареєстрували у виконавчому комітеті Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області.

Відповідно до рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 23.03.2020 року у справі за позовом ОСОБА_5 до нього про розірвання шлюбу (справа №713/1896/19), шлюб між ними розірвано.

Від шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За час шлюбу ними спільно за спільні кошти, за рахунок спільної праці та в інтересах їхньої сім`ї набуте нерухоме та рухоме майно.

Житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 , який ними, як подружжям набуто у спільну сумісну власність на підставі договору довічного утримання (догляду), який укладений 24.05.2008 року між ОСОБА_8 (Відчужувач), який є дідусем відповідача, та нею дружиною ОСОБА_4 (Набувач) в інтересах їх сім`ї, який нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Вижницького РНО 24.05.2008 року та зареєстровано у реєстрі за №4584, та право власності на який зареєстровано за ОСОБА_5 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно ДКП Вижницьке РБТІ» 14.08.2009 року.

Зазначав, що з дружиною почали проживати у будинку відчужувача з осені 2004 року. Його місце проживання було зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 з 21.02.2007 р. Оскільки відчужувач був особою похилого віку (1923 р.н.), то з моменту їхнього проживання у будинку допомагали ОСОБА_8 вирішив передати їм будинок з умовою, що вони здійснювати за ним догляд, утримання до його смерті. Для цього і був укладений договір про утримання (догляду), витрати по укладенню якого були оплачені набувачем, тобто з сімейного бюджету (п.9 Договору). Після того, як ними було укладено договір довічного утримання в інтересах їх сім`ї, то він і дружина за рахунок їх спільних дій та за рахунок сімейного бюджету виконували взяті на себе зобов`язання за даним договором, зокрема здійснювали догляд, утримання відчужувача, забезпечення їжею, одягом, медикаментами, брали участь у здійсненні поховання ( ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Зокрема дружина - готувала їжу для ОСОБА_8 , прибирала у нього у помешканні, вони ходили у магазин та на прохання ОСОБА_8 купували необхідні йому речі, продукти, медикаменти. У той час, як ОСОБА_8 хворів, то з іншими родичами здійснювали особливий догляд за ним. Після смерті ОСОБА_8 він разом з іншими родичами готував покійного до поховання.

Також, він з дружиною здійснювали благоустрій території навколо будинку та господарських будівель і споруд. За час їхнього проживання (після укладення договору),

вони провели газ, зокрема їх помешкання ОСОБА_8 , здійснили ремонт в помешканні ОСОБА_8 , зокрема білили стіни, фарбували вікна, двері, на підлогу постелили лінолеум, поміняли тюлі, штори, постійно здійснювали прибирання в кімнаті ОСОБА_8 .

Тобто, він виконував обов`язки по договору солідарно з Набувачем. Також, вони проживали весь цей час (з осені 2004 року по весну 2020 року) у цьому житловому будинку як сім`я разом з своїми дітьми. Окрім цього, ними за період проживання (після укладення договору) за спільні кошти, за рахунок їхньої праці та в інтересах сім`ї було здійснено капітальний ремонт ряду приміщень у будинку, зокрема було здійснено капітальний ремонт приміщень 1-2 - 1-5 у житловому будинку літ. А : 1) в приміщенні 1-2 зробили кухню, провели воду, водовідведення, підключили газ, забрали стіну і з`єднали з приміщенням 1-3; 2) між приміщеннями 1-3 і 1-4 -вставили нові двері; 3) в приміщенні 1 -4 зробили євроремонт і поставили камін; 4) в приміщеннях 1-4. 1-5 поставили нові двері; 5) в приміщенні 1-5 зробили євроремонт, встановили шафу-купе на всю стіну; 6) в цих приміщеннях встановили ламінат та встановили нові вікна. На вулиці побудував новий туалет, покрасили дах будинку, сам будинок та інші господарські споруди, утеплили фасад двох сторін будинку пінопластом та пошпаклювали його.

Також, ще влітку 2009 року ними було розпочато будівництво житлового будинку літ. Є, який пізніше було реконструйовано у будівлю магазину.

Земельна ділянка розміром 0,1394 га. в межах згідно з планом кад. №:01:002:0324 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована у

АДРЕСА_1 , яка ними, як подружжям набута у спільну сумісну власність на підставі договору дарування земельної ділянки, який 19.08.2009 року укладено між ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 обдаровувані та нотаріально посвідченим 19.08.2009 року приватним нотаріусом Вижницького РНО та зареєстрованим у реєстрі за №3725. На підставі договору дарування земельної ділянки на ім`я дружини виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку (серія №207999) розміром 0,1394 га. в межах згідно з планом кад. №:01:002:0324 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована у АДРЕСА_1 , який зареєстровано 19.07.2010 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №94. У додатку до державного акту, а саме у списку співвласників земельної ділянки він зазначений, як співвласник земельної ділянки.

Будівля магазину загальною площею 185,5 кв.м. літ. А, яка розташована у АДРЕСА_1 , яку було ними збудовано у період з літа 2009 року по лютий 2016 року року та шляхом реконструкції здано в експлуатацію 23.08.2016 року як будівлю магазину, та належить їм на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 , виданого 02.02.2016 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Вижницького РУЮ Чернівецької області, що посвідчується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.11.2019 року за №190234587. Вартість об`єкта нерухомості на даний час оцінює в 1000000 грн..

Посилається, що на момент подання позову до суду відповідач не бажає вирішити питання поділу спільного майна подружжя у добровільному порядку, чинить йому перешкоди у користуванні майном . Вважає, що відповідач вживає всіляких заходів по позбавленню майна та майнових прав.

Просив визнати житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя/колишнього подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Виділити у власність у натурі та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 , з одним із варіантів поділу запропонованих експертом.

Припинити право власності ОСОБА_5 на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 .

Визнати земельну ділянку розміром 0,1394 га в межах згідно з планом кад. №:01:002:0324 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована у АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя/колишнього подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Виділити у власність у натурі та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки розміром 0,1394 га. в межах згідно з планом кад. № :01:002:0324 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована у АДРЕСА_1 , згідно з одним із варіантів поділу запропонованих експертом.

Припинити право власності ОСОБА_5 на 1/2 частки земельної ділянки розміром 0,1394 га. в межах згідно з планом кад. №:01:002:0324 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована у АДРЕСА_1 .

Визнати будівлю магазину загальною площею 185,5 кв.м. літ. А, яка розташована у АДРЕСА_1 об`єктом права власності сумісної власності подружжя/колишнього подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Виділити у власність у натурі та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будівлі магазину загальною площею 185,5 кв.м. літ. А. яка розташована у АДРЕСА_1 , згідно з одним варіантів поділу запропонованих експертом.

Припинити право власності ОСОБА_5 на 1/2 частки будівлі магазину загальною площею 185,5 кв.м. літ. А, яка розташована у АДРЕСА_1 .

Визнати земельну ділянку площею 0,02 га кадастровий №:01:002:2458, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі яка, розташована у АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя/колишнього подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ..

Виділити у власність у натурі та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,02 га. кадастровий №:01:002:2458, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі яка, розташована у АДРЕСА_1 , згідно з одним із варіантів поділу запропонованих експертом.

Припинити право власності ОСОБА_5 на 1/2 частки земельної ділянки розміром 0,02 га. кадастровий №:01:002:2458, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі яка, розташована у АДРЕСА_1 . Стягнути з відповідача на його користь 125000,00 грн. в рахунок компенсації вартості товару. Стягнути з Відповідача на його користь судові витрати.

06.07.2020 року позивач збільшив позовні вимоги в частині компенсації вартості товару з 125000,00 грн. та 153502,00 грн.

Ухвалою суду від 12.05.2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечування позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна ,- задоволено.

Накладено арешт на житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 . Земельну ділянку розміром 0,1394 га. в межах згідно з планом кад. №:01:002:0324 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована у АДРЕСА_1 , будівлю магазину загальною площею 185,5 кв.м. літ. А, яка розташована у АДРЕСА_1 . Земельну ділянку площею 0,02 га кадастровий №:01:002:2458, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі яка, розташована у АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та її представник в судовому засіданні просили в позові відмовити, оскільки Позивач не брав участі у виконанні договору довічного утримання, а відтак вимога про визнання права власності на 1/2 частину будинку не підлягає задоволенню.

Позивач стверджує, що договір довічного утримання укладено під час перебування з ним у шлюбі та він брав участь в утриманні та похованні дідуся, а відтак має право на 1/2 будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який її дідусь передав у власність.

Слід зазначити, що позивач не виконував солідарно з нею обов`язки за цим договором, а сам договір укладений її дідом з нею з метою передачі нерухомості у її приватну власність.

Визначаючи правовий режим майна за договором довічного утримання (догляду), укладеного під час перебування набувача за цим договором у шлюбі, суди мають установити, чи був цей договір укладений саме в інтересах сім`ї; чи інший з подружжя, не визначений у договорі довічного тримання (догляду) як набувач, виконував обов`язки за таким договором солідарно з набувачем. Заведене узгоджується із правовим висновком, зробленим Верховним Судом України у постанові від 14 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

З пункту 4 наданого Позивачем договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 24 травня 2008 року, вбачається, що набувач зобов`язується довічно утримувати ОСОБА_8 , забезпечуючи його їжею, одягом, доглядом, необхідною допомогою, медикаментами, зберегти в його безкоштовному довічному користуванні вказаний в договорі житловий будинок та оплатити ритуальні послуги.

Оскільки дідусь ОСОБА_8 знаходився вже в похилому віці, то багато речей для себе не міг робити самостійно. Тому вона підтримувала порядок в будинку, постійно готувала йому їсти, приносила необхідні медикаменти, прала його одяг, дбала про його комфорт та допомагала йому з усім, з чим йому було складно впоратися самостійно.

В утриманні дідуся допомагали також її батьки та купляли необхідні речі для дідуся, ОСОБА_10 не брав участь в утриманні дідуся. Майже весь день його не було вдома. Він не надавав кошти на забезпечення потреб дідуся, оскільки вважав, що не має жодного відношення до договору та не мав бажання допомагати. Коли було необхідно щось купити для утримання , ці речі купувались її батьками, в той час, як вона забезпечувала всі інші потреби дідуся. Отже, ОСОБА_10 не брав участі у виконанні умов договору, зокрема, не ніс матеріальних витрат по відношенню до договору довічного утримання.

Укладаючи даний договір, дідусь хотів передати їй сімейне житло, яке належало її та бабусі, і в якому виросла її мама. Цей будинок є своєрідною сімейною спадщиною, яку хотів передати, своїй онучці попри те, що вона перебувала у шлюбі на момент укладення договору, дідусь хотів бути впевненим, що будинок передає саме їй а відтак уклав договір лише з нею.

Крім того вказувала , що позивач не має відношення до її бізнесу на першому поверсі будинку магазину. Підприємницька діяльність організована та здійснюється нею одноосібно. Так, вона є фізичною особою підприємцем з 2005 року і по теперішній час. Її магазин знаходиться на першому поверсі будівлі спірного магазину. Усі необхідні документи для функціонування магазину за адресою: АДРЕСА_1 та здійснення торгівлі в магазині отримані одноосібно, зокрема, але не виключно ліцензію на продаж тютюнових виробів, ліцензію на продаж алкогольних напоїв. Так само, у неї є особова медична картка з допуском до роботи продавцем.

При цьому до квітня 2016 року ОСОБА_1 працював бензопильником, а з 2016 року - непрацюючий, що вбачається з наданої ним трудової книжки. Реєструватись та здійснювати підриємницьку діяльність спільно з нею він не хотів, так само як і брати участь у її бізнесі, у позивача відсутні як ліцензії на продаж окремих категорій товарів, так і медична картка, необхідна для здійснення торгівлі в магазині. Коштів на відкриття чи ведення бізнесу він їй не давав. У відкритті бізнесу допомогли їй батьки.

Вказує, що позивач незаконно використовує мансардне приміщення магазину для торгівлі електротоварів не маючи ліцензії на продаж. Вказує, що позивач починаючи з грудня 2019 року систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство також ухиляється від участі та утриманні дітей. Просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину майна, що є предметом спору, та, відповідно, визнати за нею право власності на 3/4 частин цього майна. В іншій частині позову відмовити та стягнути з позивача судові витрати.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні надав наступні покази, позивач є її сином. Він живе в тій родині з 2003 року. Вони вивозили глину тачками, допомагали по будівництву. Всю хатню роботу робив її син. Невістка їсти не готувала. Син доглядав за дідом і бабою. Працював у магазині, на будівництві. ОСОБА_11 коли працювала у магазині у неї були недостачі. Син ображав невістку , але домашнього насильства не було. В магазині торгували разом , а ліцензію виготовили на невістку.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні надав наступні покази , що з 2003 року ОСОБА_10 проживав з відповідачкою , сам почав будувати від траншей до даху. Готував їсти, прибирав, сидів з дітьми. Коли робили дах відповідачка навіть кави не приготувала. Доглядали за дідом. ОСОБА_10 працював у лісгоспі ОСОБА_11 у тітки у магазині, звідтіля її вигнали за недостачу. Спочатку жили мирно потім почалися суперечки. ОСОБА_10 здійснював догляд за дідом.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні надав наступні покази , він є рідним братом позивача. З 2003 року сторони проживали разом. ОСОБА_10 робив усе від А до Я. Він допомогав брату по будівництву , а ОСОБА_11 спала. Позивач почав будувати магазин, брати, швагро, піднімали магазин. Доглядали спільно за дідом.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні надав наступні покази , що він є сусідом сім`ї ОСОБА_15 та проживає за адресою АДРЕСА_2 .Майно колись конфісковано викупили в Ощадбанку. Покійний ОСОБА_8 передав свій житловий будинок їм обом. З 2008 року ОСОБА_8 почав хворіти. З 2012 року зліг ОСОБА_11 готувала їсти ,мала кіоск, торгувала в ньому. ОСОБА_16 працював у Держлісгоспі. Позивач будував магазин він у трьох рівнях, він мурував будівлю, торгував у магазині. Зараз він занепав.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні надав наступні покази, що він є сусідом ОСОБА_8 . Скільки заходив ОСОБА_18 , тато ОСОБА_19 дивився за дідом, щоб позивач доглядав діда не бачив. ОСОБА_20 був зразкового порядку, тепер занепав. ОСОБА_10 будував магазин. Робили євроремонти в хаті, але хто не знає. Викликали поліцію чого йому також невідомо.

Суд, заслухавши доводи сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково.

Судом встановлено, що 26.03.2003 року сторони зареєстрували шлюб ,який зареєстрований виконавчим комітетом Берегометської селищної ради, актовий запис 58.

В шлюбі у них народилося двоє дітей, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Згідно рішення Вижницького районного суду від 23.03.2022 року, шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується його копією.

Згідно договору довічного утримання посвідченим приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Штифюк Н.В. , зареєстрованим за №4585/157, 24.05.2008 року ОСОБА_8 передав у власність ОСОБА_4 , житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами , що знаходиться в АДРЕСА_1 . Даний договір не змінений та не скасований.

Згідно витягу про реєстрацію нерухомого майна за №23588012 від 14.08.2009 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами , що знаходиться в АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ..

Згідно договору дарування земельної ділянки від 19.08.2009 року ОСОБА_8 подарував ОСОБА_1 та ОСОБА_4 земельну ділянку розміром 0,1394 га. в межах згідно з планом кад. №:01:002:0324 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована у АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав за №190234587 від 26.11.2019 року власником нерухомого майна, будівлі магазину загальною площею 185,5 кв.м. літ. А. в АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,02 га кадастровий № :01:002:2458, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі яка, розташована у АДРЕСА_1 , є власниками ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Постановами Вижницького районного суду Чернівецької області від 8.07.2019 року звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 КУпАП та застосовано усне зауваження.

Постановами суду від 09.01.2020 року та 09.06.2020 року ОСОБА_1 визнано винним за ст.173-2 ч.1,ч.2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 10.04.2020 року видано обмежувальний припис та заборонено ОСОБА_1 перебувати в місці постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 терміном 6 місяців.

Рішенням Чернівецького апеляційного суду змінено рішення Вижницького районного суду від 10.04.2020 року в частині визначення строку обмежувального припису до 3 місяців.

Крім цього позивачем надано акт-опис залишків товарно матеріальних цінностей від 07.06.2020 року магазину АДРЕСА_1 , однак він не погоджений з відповідачем

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_4 з 14.11.2005 року є фізичною особою підприємцем.

Відповідно до ліцензій виданих Державною податковою службою України 02.12.2019 року ОСОБА_4 має право здійснювати торгівлю тютюновими виробами.

Згідно довідки Виконачого комітету Берегометської селищної ради від 05.06.2020 року на виховані ОСОБА_4 перебувають двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,які проживають з нею за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно акту обстеження Берегометської селищної ради від 13.07.2020 року житлового будинку АДРЕСА_1 та магазину , що розташований в АДРЕСА_1 , встановлено, що перший поверх будівлі магазину використовується підприємцем ОСОБА_4 під торговий об`єкт змішаного типу товарів, другий ОСОБА_1 на час перевірки працював торговий об`єкт по продажу електротоварів, однак підприємець не надав договір оренди, однак вказував, що приміщення на умовах оренди надав йому ОСОБА_1 ..

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.70 СК України у разі поділу майна,що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними,якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюб ним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Згідно з вимогами ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є у тому числі: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до частини першої статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до об`єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об`єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду об`єктами спільної сумісної власності подружжя.

Ч.1 ст.369 ЦК України передбачає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Договір довічного утримання згідно з даним у законі (стаття 744 ЦК України) визначенням - це договір, за яким відчужувач передає набувачеві у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Статтею 744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

За правилами статті 746 ЦК України сторонами договору довічного утримання є відчужувач та набувач. При цьому закон допускає, що набувачами за договором можуть бути кілька фізичних осіб, які стають співвласниками майна, переданого їм за договором довічного утримання, на праві спільної сумісної власності, та відповідно несуть солідарний обов`язок перед відчужувачем.

У постанові № 6-2891цс15 від 13 квітня 2016 року Верховного Суду України, зазначено, що визначаючи правовий режим майна за договором довічного утримання (догляду), укладеним під час перебування набувача за цим договором у шлюбі, суд має установити, чи інший з подружжя, не визначений у договорі довічного утримання (догляду) як набувач, виконував обов`язки за таким договором солідарно з набувачем.

Згідно ст.749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

У відповідності до статті 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно статті 69 СК України дружина та чоловік, мають право на поділ майна, належного їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися, як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою від 23.03.2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна,- призначено судову інженерну будівельно земельно- технічної експертизу судову .

До суду надійшло клопотання експерта про надання читабельних документів, які були перераховані в листі № 180 від 18.08.21 р та 217 від 11.10.2021 року для направлення на їх адресу.

Також просить надати дозвіл на залучення для виконання даної земельно- технічної експертизи для поділу земельної ділянки інженера-геодизиста ОСОБА_21 . Однак сторони клопотання експерта не виконали, експертиза проведена не була.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя,майно, одержане одним із подружжя як набувачем за договором довічного утримання, що укладений під час перебування набувача у шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зокрема, за частиною третьоюстатті 61 СК України довести, що хоча майно придбавалося у період шлюбу, в тому числі з використанням коштів сімейного бюджету, проте справжньою метою укладення договору довічного утримання були не інтереси сім`ї, а власні, особисті інтереси одного з подружжя, не пов`язані із сімейними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При цьому, відсутність судового рішення про визнання спірного житлового будинку особистою приватною власністю відповідача підтверджує, що відсутні підстави вважати, що таке майно належить виключно їй, оскільки докази на спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, відсутні.

На спростування презумпції спільної сумісної власності майна подружжя матеріали справи не містять та відповідач не надав таких.

Отже, судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований у АДРЕСА_1 був придбаний подружжям за час шлюбу, договір довічного утримання укладений в інтересах сім`ї, тому суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, частки дружини та чоловіка в ній є рівними.

Крім того відповідачка та її представник в своїх запереченнях просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину майна, що є предметом спору, та, відповідно, визнати за нею право власності на 3/4 частин цього майна. Однак жодним доказом не підтверджено відхилення від часток у спірному майні. А посилання відповідачки на те, що підставою збільшення її частки при поділі майна є те, що позивач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та вчинення відносно неї психологічного насильства не знайшло підтвердження у судовому засіданні і є предметом розгляду в інших судових провадженнях.

Що стосується позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача на його користь 153502,00 грн. в рахунок компенсації вартості товару задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, накопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

У пунктах 22, 30 вказаної постанови зазначено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Позивачем надано акт-опис залишків товарно матеріальних цінностей від 07.06.2020 року магазину АДРЕСА_1 , на суму-153502,00 грн. Однак цей опис складено позивачем самостійно. Суд не має можливості перевірити чи був на момент складання акту опису товар у наявності, чи взагалі він був придбаний сторонами.

Будь-яких доказів наявності, місцезнаходження, вартості товарів в обороті, заявлених, як спільна сумісна власність, суду не представлено, що позбавляє суд можливості врахувати їх при розподілі майна подружжя.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі судовий збір в розмірі 3153,00 (три тисячі сто п`ятдесят три гривні ).

Керуючись ст. ст. 60, 61, 63, 69-71,163 СК України, ст.ст. 15, 16, 183, 202, 203, 215, 316, 317, 319, 321, 355, 368 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 133, 141, 178, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна,- задовольнити частково.

Визнати житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що 1) знаходиться у АДРЕСА_1 , об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 .

Припинити право власності ОСОБА_22 на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 .

Визнати земельну ділянку розміром 0,1394 га. в межах згідно з планом кад. №:01:002:0324 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована у АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки земельної ділянки розміром 0.1394 га. в межах згідно з планом кад. №:01:002:0324 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована у АДРЕСА_1 .

Припинити право власності ОСОБА_22 на 1/2 частки земельної ділянки розміром 0,1394 га. в межах згідно з планом кад. №:01:002:0324 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована у АДРЕСА_1 .

Визнати будівлю магазину загальною площею 185,5 кв.м. літ. А., яка розташована у АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ..

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку будівлі магазину загальною площею 185,5 кв.м. літ. А, яка розташована у АДРЕСА_1 .

Припинити право власності ОСОБА_4 на 1/2 частки будівлі магазину загальною площею 185,5 кв.м. літ. А, яка розташована у АДРЕСА_1 .

Визнати земельну ділянку площею 0,02 га. кадастровий №:01:002:2458. цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі яка, розташована АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки земельної ділянки площею 0,02 га кадастровий № :01:002:2458, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі яка, розташована у АДРЕСА_1 .

Припинити право власності ОСОБА_22 на 1/2 частки земельної ділянки розміром 0,02 га. кадастровий №:01:002:2458, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі яка, розташована у АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання АДРЕСА_1 судовий збір в прозмірі 3153,00 (три тисячі сто п`ятдесят три гривні ).

Рішення суду може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 жителька АДРЕСА_1 .

Суддя Антоніна КИРИЛЯК