Справа №: 343/119/22
Провадження №: 2/0343/198/22
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2022 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

судді - Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 343/119/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини шляхом зміни способу стягнення аліментів,

за участю: позивачки - ОСОБА_1 ,

представника позивачки - адвоката Свинтицького І.К.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Воробця Р.М.,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, які стягуються з відповідача на її користь на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23.01.2015, у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісяця до досягнення дочкою повноліття, на стягнення з ОСОБА_2 на її, ОСОБА_1 , користь аліментів на малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23.01.2015 відповідач зобов`язаний сплачувати їй аліменти на неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Однак, їхня дитина виросла, аліменти призначались ще коли вона знаходилась у молодшій віковій групі. На даний час значно зросли потреби у харчуванні, одязі, шкільних та побутових предметах, ціни на які, відповідо до індексу інфляції, зросли удвічі. Аліменти у розмірі 800 гривень є настільки мізерними, що вони не покривають і четвертої частини усіх витрат, які вона несе на утримання дитини щомісячно. Вважає, що відповідач зобов`язаний надавати більші кошти на утримання дитини, тому доцільним буде змінити спосіб їх стягнення та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх його доходів, що не погіршить його матеріальне становище.

Відповідач подав відзив на позов, у якому просив відмовити у його задоволенні. Свою позицію мотивує тим, що вимоги позивачки є безпідставними та неаргументованими. З моменту прийняття рішення про стягнення аліментів матеріальне становише позивачки не змінилось і не погіршилось, натомість його матеріальне становище погіршилось. Після прийняття судом рішення про стягнення з нього аліментів у лютому 2015 року вони з позивачкою помирились і знову почали проживати разом як сім`я. Вони вели спільне господарство, він дбав про матеріальні та побутові блага сім`ї, забезпечував усі потреби сім`ї. Однак спільне життя таки не склалось і з листопада 2017 року вони перестали проживати як сім`я. У зв`язку з тим, що на той час він не мав постійного місця роботи, позивачка погодилась, щоб він допомагав дочці по можливості. У цей період він почав їздити на кордон, а коли повертався, то давав їй на утримання дочки від 2000 до 10000 гривень, купував необхідний одяг.

Проте на даний час він не працює. Крім того, хоч він і не перебуває в офіційному шлюбі, але має фактичні шлюбні відносини з цивільною дружиною ОСОБА_4 , яка має трьох дітей. Вони також очікують на народження спільної дитини. Він, як голова сім`ї, забезпечує їх усім необхідним. Вони неофіційно винаймають житло, сплачують орендну плату. Його дохід - це тимчасові підзаробітки, які повністю витрачаються на щоденні потреби, комунальні платежі, купівлю продуктів, медикаментів.

Він згоден сплачувати аліменти на неповнолітню дочку у розмірі 800 гривень і від цього обов`язку він ніколи не відмовлявся. Заявлений ж розмір поставить його у скрутне матеріальне становище. Він не має ні автомобіля, ні житла.

Позивачка ОСОБА_1 надала відповідь на відзив, у якій вказала, що з часу ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів її матеріальне становище суттєво змінилось, витрати на дитину зросли в рази. Дочка навчається у 2 класі, пільгами на шкільне харчування не користується, відвідує хореографічний гурток. У зв`язку з карантинними обмеженнями її дохід суттєво зменшився, у тривалі періоди, коли область перебувала у червоній зоні, вона взагалі не отримувала жодного заробітку. Проживала за власні заощадження та користувалася допомогою батьків. До народження ще однієї дочки вона самотужки долала труднощі та гідно забезпечувала їхню спільну дитину усім необхідним. Тільки після того як вона зіткнулась з непосильними для неї труднощами по матеріальному утриманні дитини, подала виконавчий лист для примусового стягнення аліментів, оскільки відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу не надавав.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила його задовольнити. Додатково зазначила, що її дочка дуже обдарована, має нахил до малювання, однак влаштувати її у художню школу вона не має фінансової можливості. Дівчинка відвідує танцювальний гурток у школі, який хоч і безкоштовний, однак костюми на виступи вони купляють за власні кошти. Після народження другої дитини, вона не має можливості працювати, знаходиться у відпустці по догляду за нею, відповідно її матеріальне становище значно погіршилось. Крім того, вона змушена винаймати житло, так її сім`я збільшилась і з батьками вони вже не мають змоги проживати.

Представник позивачки - адвокат Свинтицький І.К. підтримав позицію своєї довірительки. Додатково зазначив, що на даний час дитина виросла. На час присудження аліментів їй було 3 роки, тепер 8 років. Її потреби зросли. Дівчинка відвідує школу, різні гуртки, які тягнуть додаткові витрати. Так, заняття з танців є безкоштовними, однак витрати на костюми та іншу атрибутику батьки несуть самостійно. Відповідач частково забезпечував дочку одягом, наприклад, цьогоріч робив це двічі. Однак, він не сплачує аліменти, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Більше того, після народження ще однієї дитини її доходи значно зменшились, а витрати збільшились.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, вказавши, що не заперечує проти того, що має сплачувати більше коштів на утримання дочки, однак заявлений їх розмір є непосильним для нього.

Представник відповідача - адвокат Воробець Р.М. у судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя, вказавши, що вони не заперечують проти зміни способу стягнення аліментів, однак не погоджуються з розміром частки, яка, на думку позивачки, має стягуватися на їхню дочку. Батько дитини на даний час перебуває у відносинах з жінкою, у яких вони виховують трьох дітей від її першого шлюбу, яких він утримує матеріально, оскільки їх батько помер. Наразі відповідач очікує на появу на світ ще однієї дитини, так як його співжителька перебуває на 9 місяці вагітності. Свої відносини вони не узаконили, оскільки військова агресія Російської Федерації змусила її виїхати за кордон.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.01.2022 відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та надано відповідачу строк для надання відзиву.

04 березня 2022 року відповідач подав відзив на позов.

10 березня 2022 року позивачка подала відповідь на відзив на позовну заяву, до якої долучила додаткові докази.

21 березня 2022 року представник відповідача - адвокат Воробець Р.М. подав клопотання про долучення доказів з відповіданими додатками.

21 березня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, задоволено клопотання представника позивачки про допит свідка ОСОБА_5 .

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 16.12.2013, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її батьками є сторони по справі (а.с. 7).

На підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23.01.2015 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнення аліментів розпочато з 17.12.2014 (а.с. 8).

Для виконання вказаного рішення 23.01.2015 видано виконавчий лист (а.с. 9).

Як вказала позивачка, з часу стягнення аліментів у неї народилася ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підтвердження чого надала свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 08.01.2021 (а.с. 40).

Також позивачка зазначила, що її дочка ОСОБА_3 на час стягнення на неї аліментів відвідувала садочок, однак на даний час вона навчається у 2-А класі Болехівського ліцею № 2 "Науковий", не користується пільгами та не харчується за кошти місцевого бюджету, на що вказує довідка № 06 від 11.02.2022 (а.с. 41), що, свідчить, на її думку, про збільшення витрат на утримання дочки.

Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що дочка ОСОБА_3 відвідує хореографічний гурток, на підтвердження чого надала довідку № 07 від 14.02.2022 (а.с. 42), який є безкоштовним, однак вона несе додаткові витрати на костюми та іншу необхідну атрибутику, що також свідчить про збільшення витрат на утримання дитини.

Стверджуючи про необхідність збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, сторона позивачки також вказує на те, що ОСОБА_3 хворіє (а.с. 54), у зв`язку з чим вона потребує більше коштів для покращення стану її здоров`я.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що вона є матір`ю позивачки. Саме вона з чоловіком допомагали своїй дочці з утриманням ОСОБА_3 , оскільки матеріальної допомоги від відповідача не надходило. Вона завжди купувала внучці одежу, їжу та інші необхідні речі, тому їй достеменно відомо, що витрати на дитину на даний час збільшилися. При цьому, матеріальне становище її дочки погіршилося. Спочатку вона мала одну дитину і проживала з нею у них у дома. На даний час у неї народилася ще одна дочка. Вона з дітьми з`їхала від них і проживає в орендованій квартирі, несе додаткові витрати на житло, оплату комунальних послуг. З двома дітьми на руках у неї менше вільного часу, у зв`язку з чим і розмір її заробітку суттєво зменшився.

Натомість, відповідач зазначив, що він не має змоги сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж це визначено у рішенні суду, оскільки перебуває у фактичних відносинах з іншою жінкою, яка перебуває від нього у стані вагітності (а.с. 49-50), та у якої є троє неповнолітніх дітей від іншого чоловіка (а.с. 51, 52, 53), які перебувають на його утриманні, хоча він і не має стабільного заробітку, що свідчить про погіршення його матеріального становища.

Між сторонами виник спір щодо підстав для зміни способу стягнення аліментів на неповнолітню дочку з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача.

Оцінка суду:

суд, вислухавши сторін та їх представників, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази, покази свідка в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з такого.

В силу вимог ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтями 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Як вбачається з ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). До такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року у справі №643/11949/19.

Позивачці за рішенням суду від 23.01.2015 визначено розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень.

Вказаний розмір аліментів є недостатнім для утримання дочки сторін, оскільки за час, який минув після стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, значно збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, в силу досягнення певного віку дівчинка потребує більше коштів для забезпечення її розвитку, навчання, а інфляційні процеси, які відбулися в державі за останні роки, не дозволяють позивачці забезпечити належне матеріальне утримання дитини та її нормальний фізіологічний розвиток на визначену судом суму аліментів.

Крім того, змінилися обставини, які були враховані судом при призначенні аліментів. Так, у позивачки народилася ще одна дитина (а.с. 40), яка перебуває на її утриманні. Натомість, доказів запису відповідача батьком ще однієї дитини суду не надано, як і не підтверджено належними засобами доказування, що на його утриманні перебувають і інші особи, у тому числі неповнолітні діти ОСОБА_7 , на яких він вказував, оскільки у свідоцтвах про їх народження батьком вказана інша особа, а доказів, що вони з матір`ю дітей та самими дітьми проживають однією сім`єю стороною відповідача не долучено. Перебування ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносин з іншою жінкою не свідчить про погіршення його матеріального становища, а зміна його сімейного стану у зв`язку з появою на світ у нього ще однієї дитини, у свідоцтві якої він, можливо, буде вписаний як батько, є обставиною, яка буде мати місце у майбутньому, тому не може бути врахованою судом при вирішені даного спору.

До тверджень ОСОБА_2 про те, що він не має можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки він не має роботи, суд ставиться критично, оскільки він є фізично здоровою людиною та не позбавлений можливості працевлаштуватися з метою отримання доходу, необхідного для утримання його неповнолітньої дитини. При цьому сам лише факт відсутності у відповідача роботи не може бути підставою для незабезпечення належного утримання дочки з урахуванням її віку, стану здоров`я та розвитку. До того ж він не позбавлений можливості працевлаштуватися самостійно чи звернутися з відповідним питанням у центр зайнятості. В матеріалах справи відсутні докази перебування відповідача на обліку в службі зайнятості як особи, яка шукає роботу та отримує соціальну допомогу по безробіттю або вжиття ним інших заходів щодо працевлаштування.

Наявні у справі докази в сукупності із законодавчим збільшенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та зростаючими потребами дочки сторін, встановленими обставинами дають підстави для зміни способу стягнення аліментів, оскільки забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації та сприятиме кращому захисту інтересів дитини.

Враховуючи те, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях СК України, відповідають інтересам дитини, покращують її матеріальне становище, тому суд приходить до висновку, що є підстави для зміни способу стягнення, визначених раніше судом аліментів з твердої грошової суми у розмірі 800,00 гривень до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, та задоволення позову.

Щодо понесених сторонами судових витрат, суд зазначає таке:

беручи до уваги те, що позов задоволений повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави суд стягує судовий збір у розмірі 992,40 грн, від попередньої сплати якого позивачка звільнена.

Щодо понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що основні положення про витрати на професійну правничу допомогу містяться у ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст. 141 ЦПК України).

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Позивачка на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу надала такі документи:

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 303 адвоката Свинтицького І.К. (а.с. 12);

- ордер серії ІФ № 019281 на надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Свинтицьким І.К. (а.с. 18);

- угоду про надання правової допомоги та представництва № 15/22 від 18.01.2022, укладену між адвокатом Свинтицьким І.К. та Мельник Х.М., відповідно до п. 5.1 якої, клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар у розмірі, визначеному в додатку № 1 до договору окремим розрахунком, актом виконаних робіт та в строк до закінчення строку дії договору. Факт отримання гонорару підтверджується квитанцією адвоката (а.с. 13);

- акт прийняття-передачі виконаних робіт від 18.01.2022, у якому визначено характер правової допомоги з її вартістю: надання консультацій, ознайомлення з документами (0,5 год) - 496,20 грн, виготовлення позовної заяви (1 год) - 992,40 грн, участь та представництво інтересів у суді - 500 грн, виготовлення відповіді на відзив, інших процесуальних документів (1.5 год) - 300 грн, на загальну суму 1488,60 грн (а.с. 11);

- квитанції № 000245 від 18.01.2022 та № 000254 від 09.05.2022, відповідно до яких ОСОБА_1 сплатила адвокату Свинтицькому І.К. 1488,60 грн та 1300 грн (а.с. 10, 62). У другій квитанції визначено обсяг робіт на вказану суму, яка полягала у складенні запиту, участі у двох судових засіданнях (300 грн+1000 грн). Проти долучення даної квитанції сторона відповідача не заперечила, вказавши, що вказані послуги дійсно надані і їх вартість відповідає розумності та співмірності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачкою на правничу допомогу, тобто на оплату послуг адвоката, є доведеним, обґрунтованим та співмірний, зокрема, зі складністю та категорією даної справи, її значенням для сторін, обсягом наданих послуг адвокатом, часом, витраченим адвокатом на їх надання, часом судових засідань, протягом якого розглянута справа та складанням процесуальних документів, доводи яких враховані судом при прийнятті рішення. При цьому, відповідачем не було ні подано, ні заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, не були наведені ним також і обставини, за яких, як на його думку, заява не підлягала би до задоволення.

Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з відповідача в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу складає 2788,60 гривень (1488,60 грн+1300 грн) і на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено повністю, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки в повному розмірі.

На підставі викладеного, ст. 3, 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року, ст. 51 Конституції України, ст. 150, 180, 182-184, 192 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини шляхом зміни способу стягнення аліментів задовольнити.

Змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, визначений рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2015 року в цивільній справі № 343/3129/14-ц, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми в розмірі 800 гривень щомісячно на частку заробітку (доходу) платника аліментів.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів в новому розмірі розпочати з часу набрання даним рішенням законної сили і проводити до повноліття дитини, припинивши з цього моменту стягнення аліментів за рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2015 року в цивільній справі № 343/3129/14-ц.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2788 (дві тисячі сімсот вісімдесят вісім) гривень 60 копійок витрат за надання професійної правничої допомоги.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний зміст рішення суду буде складено до 02 червня 2022 року.

Суддя Долинського районного суду С.М. Монташевич

Повний зміст рішення суду складено 30 травня 2022 року.