Справа № 559/3372/21
Провадження № 2/559/312/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

при секретарі судового засідання Протас Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад позовних вимог.

12.12.2020 о 12 год. 30 хв. в с. Стара Миколаївка по вул. Кременецька, Дубенського району Рівненської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участі автомобіля Geely JL7162" д.н.з. н.з. НОМЕР_1 , що належить матері позивача, та автомобіля відповідача "Renault Megane", н.з. НОМЕР_2 , внаслідок якої ОСОБА_1 отримав струс головного мозку, садно надбрівної доги.

Обставини дорожньо-транспортної пригоди досліджувались Дубенським міськрайонним судом Рівненської області в справі № 559/2885/20, в якому судом було встановлено, що ОСОБА_2 не вибрав безпечної швидкості руху, не стежив за дорожньою обстановкою, не був уважний та перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, під час повороту ліворуч, здійснив ДТП із автомобілем "Geely JL7162" н.з. НОМЕР_3 , що рухався позаду його автомобіля, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями відповідач порушив вимоги п. 2.3б, 10.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні відповідач вини не визнавав, змінив пояснення, викладені у протоколі. 09.03.2021 року постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області в справі № 559/2885/20 ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень в дохід держави.

Одночасно з справою №559/2885/20 в Чортківському міськрайонному суді Тернопільської області розглядалась справа щодо дій ОСОБА_1 № 608/39/21. Постановою від 02.07.2021 року Чортківським міськрайонним судом Тернопільської області закрито провадження у справі №608/39/21 у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Внаслідок порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, ОСОБА_1 пережив колосальний стрес від загрози своєму життю та життю пасажирки ОСОБА_3 .

Прибула карета швидкої медичної допомоги діагностувала в ОСОБА_1 струс головного мозку, легкий ступінь, садно надбрівної доги. Згідно консультаційного висновку (виписки з амбулаторної карти НІР №16977/20) ОСОБА_1 хворіє неходжикінською В-крупноклітинною лімфомою (NOS) IVA з численними ураженнями скелету, лімфатичних вузлів аксиллярних, тазових, пахових. ІРІ=1 (стадія). Анамнез захворювання з 15.07.2020 року. Після трьох курсів хіміотерапії (23.10.2020) досягнуто часткового результат. Курс №5 відбувся в грудні 2020 року, за даними ПЕТ -КТ 11.02.2021 запідозрено рецидив захворювання (перебував в Національному інституті раку з 11.02.2021 по 17.02.2021). Про захворювання ОСОБА_1 подавав документ до Дубенського міськрайонного суду, зважаючи на що ОСОБА_2 міг уникнути затягування судового процесу через спотворення обставин ДТП.

Шок, стрес пережитий ОСОБА_1 від ДТП, участь в судових засіданнях в Дубенському міськрайонному суді з метою доведення реальних обставин ДТП, які спотворював відповідач маючи на меті уникнення відповідальності викликали постійні хвилювання та стрес з 12.12.2020 по 02.07.2021 року, безсоння, відчуття невпевненості у майбутньому, що істотно вплинуло на погіршення стану здоров`я та рецидиву захворювання. За результатами діагностики 23.09.2021 року діагностовано прогресію захворювання.

У зв`язку з душевними переживаннями та хвилюваннями яких він зазнав через пошкодження майна та ушкодження здоров`я, у нього порушився нормальний спосіб життя, сон, з`явилася неврівноваженість та неуважність, стався сильний емоційний зрив. ОСОБА_1 постійно перебуває у пригніченому стані, наявний фізичний біль, наявність фізичних страждань, порушення нормального ритму життя, всі події самого ДТП потягли за собою тяжкі душевні переживання та моральні страждання, які спричинили негативні зміни у його житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоції та тілесні реакції при згадуванні: важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я, що викликано рецидив онкологічного захворювання.

На підтвердження завданої моральної шкоди, позивач посилається на душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, у зв`язку з вчиненням відповідачем ДТП через недотримання ПДР та подальшою поведінкою. Просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 50000 грн. моральної шкоди.

Короткий виклад заперечень відповідача.

18 квітня 2022 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що З позовними вимогами, викладеними позивачем у позовній заяві відповідач згоден частково. Окрім того, він визнає позов у розмірі 3000,00 грн. Що стосується стягнення з нього ще 47 000,00 грн. заявлених до стягнення, категорично і повністю не погоджується, вважає їх безпідставними та надуманими, спрямованими на необгрунтоване збагачення.

З огляду на отримані травми в результаті ДТП, а також надану медичну допомогу, розмір моральної шкоди, оцінений в 50 000,00 грн. є значно завищеним та надуманим. Позивачем ніяким чином не підтверджено наявність причинно-наслідкового зв`язку між отриманням травм, пережитого стресу ОСОБА_1 в результаті ДТП та наслідками у вигляді рецидиву захворювання, яким позивач хворіє із лютого 2020 року. Легкі тілесні ушкодження та поведінка постраждалого, який відмовився від госпіталізації, аж ніяк не могли потягти за собою наслідків, про які говорить у своєму позові позивач. Протягом тривалого періоду часу він взагалі не звертався за будь-якою іншою медичною допомогою, ці дані ніде не зафіксовані, а їх такий великий перелік не міг би пройти безслідно, якби ці всі страждання відповідали дійсності. ОСОБА_2 не може бути об`єктом вирішення фінансових проблем позивача. Відповідач вважає, що заявлена позивачем сума моральної шкоди підлягає частковому задоволенню та стягненню в розмірі 3000,00 гривень.

Рух справи.

Ухвалою суду від 21.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача - адвокат Вітів В.А., згідно поданої заяви, просить у разі неможливості відкладення розгляду справи, розглядати її без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача - адвокат Бондарчук В.Ю., згідно поданої заяви, просить проводити розгляд справи у відсутності сторони відповідача. Позицію, викладену у відзиві підтримують, просять позов задовольнити частково в сумі 3000 грн.

Встановлені судом обставини.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09.03.2021, у справі № 559/2885/20, ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень в дохід держави. Судом було встановлено, що ОСОБА_2 не вибрав безпечної швидкості руху, не стежив за дорожньою обстановкою, не був уважний та перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, під час повороту ліворуч, здійснив ДТП із автомобілем "Geely JL7162" н.з. НОМЕР_3 , що рухався позаду його автомобіля, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями відповідач порушив вимоги п. 2.3б, 10.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а.с. 26-31).

Відповідно до постанови Чортківського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.07.2021, закрито провадження у справі №608/39/21 у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП (а.с. 32-35).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно повідомлення Дубенської станції екстреної (швидкої) медичної допомоги №7 від 27.04.2021, на виклик №200 о 12:50 год., с. Стара Миколаївка Дубенського району, про ДТП в якому постраждав ОСОБА_1 , прибула карета швидкої медичної допомоги діагностувала в останнього струс головного мозку, легкий ступінь, садно надбрівної дуги (а.с. 19-21).

Згідно консультаційного висновку (виписки з амбулаторної карти НІР №16977/20) ОСОБА_1 хворіє неходжикінською В-крупноклітинною лімфомою (NOS) IVA з численними ураженнями скелету, лімфатичних вузлів аксиллярних, тазових, пахових. ІРІ=1 (стадія). Анамнез захворювання з 15.07.2020 року. Після трьох курсів хіміотерапії (23.10.2020) досягнуто часткового результат. Курс №5 відбувся в грудні 2020 року, за даними ПЕТ -КТ 11.02.2021 запідозрено рецидив захворювання (перебував в Національному інституті раку з 11.02.2021 по 17.02.2021) (а.с. 22, 23-24).

Норми права, які застосував суд.

Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 48-50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (за змінами та доповненнями), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 640/14909/16-ц, від 04 березня 2019 року у справі № 295/443/17, від 08 травня 2019 року у справі № 233/3464/17.

Така ж позиція і Великої палати Верховного Суд, що викладена у Постанові від 15.12.2020 року у справі №752/17832/14-ц, в якій Велика палата дійшла до правового висновку, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 50000 грн.

Разом з тим, з огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що зазначений позивачем розмір моральної шкоди є завищеним.

Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

Суд також наголошує, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Мотивована оцінка і висновки суду.

На підставі вище наведеного, суд враховує зокрема те, що позивач зазнав душевних страждань у зв`язку з вчиненням відповідачем дорожньо-транспортної пригоди через недотримання правил дорожнього руху. Однак, на думку суду, позивачем не надано належних доказів наявності причинно-наслідкового зв`язку між отриманням ним травм, пережитого стресу в результаті ДТП, яка відбулась 12.12.2020 та наслідками у вигляді рецидиву захворювання, яким позивач хворіє з лютого 2020 року. Тому, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та вважає, що грошова сума у розмірі 5 000 грн. є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану позивачу моральну шкоду.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи, що сплату судового збору було відстрочено до ухвалення рішення, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992, 40 грн.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави (в особі Державної судової адміністрації України) судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.05.2022.

Суддя: Р.В. Ралець