Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/1633/21

Провадження № 2/439/61/22

11 травня 2022 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді Петейчука Б.М.,

із участю секретаря

судового засідання Ковальчук Н.І.,

позивачі: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

відповідач: Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення страхового відшкодування та пені за прострочення виплати страхового відшкодування, ухвалив таке рішення.

ОСОБА_3 , будучи представником за довіреністю, звернувся в інтересах позивачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Бродівського районного суду Львівської області з позовною заявою до відповідача: Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», в якій просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» страхове відшкодування у розмірі 51 000 гривень 00 копійок на користь ОСОБА_1 як спадкоємця ОСОБА_4 . Також просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» страхове відшкодування у розмірі 51 000 гривень 00 копійок на користь ОСОБА_2 як спадкоємця ОСОБА_4 . Окрім цього, просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 110 551 гривень 71 копійка.

Стислий виклад позиції позивачів.

Позивачі зазначають, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Позивачі вказують, що 30 липня 2016 року ОСОБА_4 їхав із міста Київ до міста Броди на автобусі «Volkswagen Crafter», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . Приблизно о 00 годин 25 хвилин на автодорозі сполученням «Київ-Чоп», зі сторони міста Рівне Рівненської області у напрямку міста Львів Львівської області, сталася дорожньо-транспортної пригода за участі автобуса «Volkswagen Crafter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пасажиром якого був ОСОБА_4 . Водій автобуса «Volkswagen Crafter», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам руху, і, що смуга, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, здійснюючи обгін невстановленого слідством автомобіля, на 352 кілометрі вищевказаної автодороги, що в межах Рівненського району Рівненської області, раптово та в безпосередній близькості виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із вантажним автомобілем «Scania R420LA4X2HNA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , із напівпричепом марки «Wielton NS3F», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався у зустрічному напрямку та не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автобусом шляхом застосування екстреного гальмування при своєчасному прийнятті реагування. За результатами описаної події пасажир автобуса «Volkswagen Crafter», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 загинув внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на місці події.

Позивачі наголошують, що водій автобуса «Volkswagen Crafter», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , оформив із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АІ/9103896. Вже 23 вересня 2013 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» та приватним підприємством «Торговий дім «Везувій Інвестмент 2010» укладено договір доручення про надання послуг при проведення обов`язкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті за № 115/12. Зі змісту договору вбачається, що Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» здійснює страхування пасажирів на лініях автомобільного транспорту на міжобласних і міжміських маршрутках у межах однієї області.

Позивачі вказують, що вони як спадкоємці ОСОБА_4 звернулися до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. Проте починаючи із 2016 року Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» продовжує відмовляти у виплаті страхового відшкодування.

Відтак позивачі змушені звернутися до суду за захистом свого невизнаного права.

Стислий виклад позиції відповідача.

Відповідач зазначає, що договірними правовідносинами чітко визначено, що саме квиток, який виданий під час здійснення регулярних пасажирських перевезень, є документом на підтвердження укладення договору страхування пасажирів на лініях автомобільного транспорту на міжобласних та міжміських маршрутах у межах однієї області. Істотні умови договору є обов`язковими для виконання сторонами.

Відповідач вказує, що у страховика за будь-яких обставин не виникає обов`язок щодо здійснення страхової виплати. За кожним заявленим випадком страховик розглядає справу індивідуально на підставі чинних нормативно-правових актів. Позивачі можуть претендувати на отримання страхового відшкодування, подавати відповідні заяви та документи до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна». Однак остаточне рішення щодо здійснення страхової виплати або відмови у її здійсненні страховик приймає виключно на підставі фактично наданих документів та інформації.

Відповідач наголошує, що за даних спірним правовідносин застрахованими особами не надано доказів на підтвердження факту страхування ОСОБА_4 як пасажира автобусу «Volkswagen Crafter», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під час дорожньо-транспортної пригоди. Позаяк позивачами не надано квиток, а жодні інші документи не можуть підтвердити цієї обставини.

Відповідач мотивує, що здійснення страхової виплати має проводитись у порядку передбаченому Законом України «Про страхування». Фактичні обставини справи підтверджують усі підстави для належної відмови страховика від здійснення страхової виплати. Відтак у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю у зв`язку із відсутністю настання страхового випадку.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

27 вересня 2021 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Від представника відповідача головного юрисконсульта Коваленко Юлії Юріївни надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог повністю, вражає такі безпідставними та просить суд відмовити у їх задоволенні.

Від представника позивачів ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивачів повторно підтримав позовні вимоги по суті. Вважає, що відмова страховика у здійсненні страхової виплати є безпідставною. Позаяк наявний страховий випадок, який зобов`язує відповідача провести страхове відшкодування. Тому просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Від представника відповідача головного юрисконсульта Коваленко Юлії Юріївни надійшло заперечення проти відповіді на відзив, в якому представник відповідача заперечив щодо доводів позивачів. Наголошує, що за обставин неподанні потерпілими особами квитка на підтвердження факту укладення договору перевезення, страховик не має жодних правових підстав для визнання заявленої події страховим випадком. Отже, позбавлений нормативної можливості здійснити страхове відшкодування. Відтак просить суд відмовити у задоволенні позовним вимог.

На обґрунтування підставності позовних вимог, представником позивачів ОСОБА_3 подано письмові пояснення на заперечення проти відповіді на відзив у порядку пункту 3 частини 1 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України.

29 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

На обґрунтування безпідставності позовних вимог, представником відповідача головним юрисконсультом Коваленко Юлією Юріївною подано письмові пояснення, в який повторно наголошується про відсутність настання страхового випадку за таких спірних правовідносин.

Позивачі у судове засідання не з`явилися. Від представника позивачів адвоката Арутюнової Наталії Федорівни надійшла заява про розгляд справи без участі позивачів та представника позивачів, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Відповідач участь свого представника у судове засідання не забезпечив. Від представника відповідача головного юрисконсульта Коваленко Юлії Юріївни надійшла заява про розгляду справи без участі представника відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечує повністю та просить суд відмовити у їх задоволенні.

За змістом нормативних положень частини 2 статті 247 ЦПК України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що ОСОБА_6 30 липня 2016 року приблизно в 00 годин 25 хвилин на автодорозі сполученням «Київ-Чоп», зі сторони міста Рівне Рівненської області у напрямку міста Львів Львівської області, керуючи автомобільним транспортним засобом марки «Volkswagen Crafter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам руху, і, що смуга, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, здійснюючи обгін невстановленого слідством автомобіля, на 352 кілометрі вищевказаної автодороги, що в межах Рівненського району Рівненської області, раптово та в безпосередній близькості виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із вантажним автомобілем «Scania R420LA4X2HNA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , із напівпричепом марки «Wielton NS3F», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався у зустрічному напрямку та не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автобусом шляхом застосування екстреного гальмування при своєчасному прийнятті дій реагування. За результатами описаної події пасажир автобуса «Volkswagen Crafter», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 загинув внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на місці події, що підтверджується наданими суду копіями судових рішень у кримінальній справі, що набрали законної сили; Лікарським свідоцтвом про смерть за № 407 від 30 липня 2016 року; свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 02 серпня 2016 року (а.с. 9-10, 18-23).

Цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу марки «Volkswagen Crafter», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АІ/9103896 від 11 березня 2016 року. Страховиком за договором є Акціонерне товариства «Страхова компанія «Перша», що підтверджується полісом за № АІ/9103896 від 11 березня 2016 року від 11 березня 2016 року (а.с. 11).

Між Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна», фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та Приватним підприємством «Торговий дім «Везувій Інвестмент 2010» укладено договір доручення про надання послуг при проведенні обов`язкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті за № 115/12 від 23 вересня 2013 року. Зокрема предметом договору передбачається, що фізична-особа підприємець ОСОБА_5 зобов`язується здійснювати від імені та за дорученням Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» страхування пасажирів на лініях автомобільного транспорту на міжобласних і міжміських маршрутах у межах однієї області, Автономної республіки Крим, приміського сполучення на умовах Положення «Про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 959 від 14 серпня 1996 року із усіма змінами та доповненнями. Документом, що підтверджує укладання Договору страхування пасажирів на лініях автомобільного транспорту на міжобласних і міжміських маршрутах у межах однієї області, Автономної Республіки Крим, приміського сполучення є квиток, виданий під час здійснення регулярних пасажирських перевезень, що підтверджується наданою суду копією договору доручення про надання послуг при проведенні обов`язкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті за № 115/12 від 23 вересня 2013 року (а.с. 12-13).

Обставина поширення дії договору про обов`язкове особисте страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті, страховиком за яким є Акціонерне товариства «Страхова компанія «Країна», на пасажирів автомобільного транспортного засобу марки «Volkswagen Crafter», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався на лінії рейсового міжобласного сполучення, визнається сторонами. Відтак із огляду на нормативні положення частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України ця обставина не підлягає доказуванню.

Спадкоємці: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 23 травня 1989 року; свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НВО за № 951363 від 02 лютого 2017 року; свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НВО за № 951363 від 02 лютого 2017 року (а.с. 8, 14-15).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 намагалися врегулювати спірні правовідносини із страховиком Акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» у порядку досудового врегулювання спору. Та вже 21 листопада 2016 року звернулися до страховика «Страхова компанія «Країна» із заявою про здійснення страхового відшкодування. Однак станом на 06 липня 2021 року страховиком Акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» не прийнято рішення щодо здійснення страхового відшкодування, що підтверджується листом за № 12433 від 06 грудня 2016 року; листом за № 14721/21 від 06 липня 2021 року; листом за № 1956 від 23 березня 2017 року; листом за № 1954 від 23 березня 2017 року (а.с. 16-17, 24-25).

Позивачами надано розрахунок пені за увесь час прострочення виплати страхового відшкодування. Період розрахунку із 16 червня 2017 року до 20 вересня 2021 року, що становить 1 558 днів прострочення грошового зобов`язання. Сума простроченого грошового зобов`язання становить 102 000 гривень 00 копійок. Сума розрахованої пені (подвійної облікової ставки) становить 110 551 гривень 71 копійка (а.с. 26-27).

Щодо підставності стягнення страхового відшкодування.

За правилами статті 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Нормою статті 980 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Виходячи зі змісту частини 1 статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Частинами 1 та 2 статті 5 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування може бути добровільним або обов`язковим. Обов`язкові види страхування, які запроваджуються законами України, мають бути включені до цього Закону. Забороняється здійснення обов`язкових видів страхування, що не передбачені цим Законом.

Цивільне законодавство України визначає як різні об`єкти страхування, так і різні види страхування, які відповідно мають різне правове регулювання.

У статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У пункті 6 статті 7 Закону України «Про страхування» передбачено такий вид обов`язкового страхування, як особисте страхування від нещасних випадків на транспорті. Указаним законом також визначено одним з видів добровільного страхування страхування від нещасних випадків.

За нормативним змістом статті 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком.

Порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами перевізника визначено в Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176 (далі - Правила). Ці Правила є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг, автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

Пунктами 48 та 145 зазначених Правил визначено, що під час здійснення регулярних перевезень пасажирський автомобільний перевізник забезпечує в установленому законодавством порядку страхування пасажирів, зобов`язаний здійснювати перевезення пасажирів з квитками і пасажирів, яким згідно із законодавством надано пільги щодо плати за проїзд, забезпечувати попередній та поточний продаж квитків, а також здійснювати обов`язкове особисте страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті.

Імперативним приписом підпункту 16 пункту 147 Правил водій автобуса зобов`язаний продавати квитки пасажирам до початку руху автобуса у передбачених законодавством випадках.

Обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 року № 959 «Про затвердження Положення про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті», із змінами і доповненнями.

Обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті поширюється на пасажирів залізничного, морського, внутрішнього водного, автомобільного і електротранспорту, крім внутрішнього міського, під час поїздки або перебування на вокзалі, в порту, на станції, пристані. Застрахованими вважаються пасажири з моменту оголошення посадки в морське або річкове судно, поїзд, автобус або інший транспортний засіб до моменту завершення поїздки. Страховими випадками є, зокрема загибель або смерть застрахованого внаслідок нещасного випадку на транспорті. Розмір страхової суми для кожного застрахованого становить 6000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кожному застрахованому перевізник, що виступає агентом страховика, видає страховий поліс. Він може видаватися на окремому бланку або міститися на зворотному боці квитка. Документом, що підтверджує страхування пасажирів під час здійснення регулярних пасажирських перевезень автомобільним транспортом, є квиток (абзац 2 пункту 3 цього Положення).

Фактично, відповідно до вимог законодавства саме на перевізника покладений обов`язок забезпечувати та здійснювати страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті.

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 496/3225/16-ц (провадження № 61-9738св18) та від 14 листопада 2018 року у справі № 640/20642/15-ц (провадження № 61-15697св18) викладено правовий висновок про те, на якого саме страховика нормативно-правовими актами України покладено обов`язок здійснити страхове відшкодування пасажиру наземного транспортного засобу: «положення наведених нормативних актів дають підстави для висновку, що застраховані пасажири (з квитками чи без них) можуть претендувати на відшкодування у страховій компанії, і виплата страхового відшкодування має здійснюватися відповідно до Закону України «Про страхування», а не Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у статі 32 якого чітко визначено, що відповідно до цього закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну життю та здоров`ю пасажирів, які знаходилися у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та які є застрахованими відповідно до пункту 6 статті 7 Закону України «Про страхування»».

Відтак цільовим завданням для вирішення спору по суті у цій частині є питання, чи був ОСОБА_4 застрахованою особою в розумінні Закону України «Про страхування» та «Положення про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 року № 959.

Із доказів у справі вбачається, що ОСОБА_4 був пасажиром автомобільного транспортного засобу марки «Volkswagen Crafter», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався на лінії рейсового міжобласного сполучення, під час події, яка мала місце 30 липня 2016 року приблизно в 00 годин 25 хвилин на автодорозі сполученням «Київ-Чоп», зі сторони міста Рівне Рівненської області у напрямку міста Львів Львівської області. Ця обставина встановлена вироком суду в кримінальному провадження, який набрав законної сили. У силу норми статті 81 Цивільного процесуального кодексу України відповідачем не спростовано факт перебування ОСОБА_4 у автомобільному транспортному засобі, який рухався на лінії рейсового міжобласного сполучення, під час вищеописаної події. Відтак суд вважає цю обставину доведеною на підставі досліджений під час судового засідання доказів.

Водій ОСОБА_6 , який був за кермом автомобільного транспортного засобу марки «Volkswagen Crafter», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів, які повинні бути застрахованими від нещасних випадків на транспорті.

На час події дорожньо-транспортної пригоди, а саме: 30 липня 2016 року діяв договір доручення про надання послуг при проведенні обов`язкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті за № 115/12 від 23 вересня 2013 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна», фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та Приватним підприємством «Торговий дім «Везувій Інвестмент 2010».

За таких обставин, ОСОБА_4 є пасажиром, на якого поширюються умови договору доручення від про надання послуг при проведенні обов`язкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті за № 115/12 від 23 вересня 2013 року як на застраховану особу відповідно до пункту 6 статті 7 Закону України «Про страхування».

Відсутність квитка, який був втрачений за результатами події дорожньо-транспортної пригоди, вартість якого була сплачена, не може вплинути на правовий статус ОСОБА_4 як пасажира. При цьому пасажири не зобов`язані контролювати відрахування страхового платежу за обов`язковим особистим страхуванням від нещасних випадків на транспорті, оскільки це належить до компетенції перевізника.

Зазначене не повинно впливати на набуття пасажиром або вигодонабувачами права на отримання страхового відшкодування у разі настання страхового випадку.

Правонаступники ОСОБА_4 : ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися із заявою до страховика Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про виплату страхового відшкодування внаслідок загибелі застрахованого на транспорті. До долученої заяви правонаступники надали документи, які визначені пунктом 10 «Положення про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті».

Усупереч цьому, страховиком Акціонерним товариства «Страхова компанія «Країна» не проведено здійснення страхової виплати протягом десятиденного терміну із моменту отримання документів.

Водночас як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мали законодавчо встановлене право на отримання страхового відшкодування у розмірі 102 000 гривень 00 копійок від відповідача.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що позові вимоги у частині стягнення від відповідача суми страхового відшкодування на користь позивачів, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування.

За правилами статті 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Стаття 20 Закону України «Про страхування» визначає обов`язок страховика при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Вимогами пункту 10 Положення про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 року за № 959, страхова сума виплачується не пізніше як через десять діб з дня одержання необхідних документів через касу страховика або перераховується на розрахунковий рахунок, зазначений застрахованим у заяві, відповідно до рівня неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на день виплати.

Нормативними положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За замістом частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Нормою частини 2 статті 551 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про страхування».

У свою чергу нормативні положення Закону України «Про страхування» не містять жодної вказівки законодавчого регулювання розміру неустойки (пені) за час прострочення виконання зобов`язання зі сплати страхового відшкодування страховиком.

Позивачі помилково посилаються на пункт 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який не підлягає застосуванню в даному випадку.

Окрім цього, позивачами перед судом не доведено обставину існування визначеного у договірному порядку розміру неустойки (пені), яка застосовується у випадку порушення страховиком грошового зобов`язання за договором обов`язкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті.

При цьому суд наголошує, що позивачами не заявлено позовні вимоги про стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми страхового відшкодування.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 110 551 гривень 71 копійка є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

За змістом частин 1-2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 Цивільного процесуального закону України.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як раніше встановлено судом позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволені частково.

Доказами у справі підтверджується, що позивачі були звільнені від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

У свою чергу позовні вимоги, які були заявлені до відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» є вимогами майнового характеру та загалом встановлюють ціну позову у розмірі 212 551 гривня 71 копійка.

Виходячи із законодавчих приписів статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, зважаючи на норму пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий за подання даного позову підлягав сплаті у розмірі 2 125 гривень 51 копійка.

Тобто за обставин, коли позовні вимоги позивачів задоволені частково, а останні є особами, які відповідно до Закону України «Про судовий збір» мають пільги щодо звільнення від сплати судового збору, необхідно здійснити компенсацію понесених судових витрат на рахунок Державного бюджету за рахунок відповідача у розмірі пропорційно задоволених позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає, що з відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» необхідно частково стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 992 гривні 40 копійок на рахунок Державного бюджету, що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь держави суму судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11 травня 2022 року.

Позивачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», , місцезнаходження: Київська область, місто Київ, вулиця Електриків, 29А.

Суддя Б.М. Петейчук