Справа № 149/400/22
Провадження № 2/127/851/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.05.2022 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Дернової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням судового рішення, та просив стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду внаслідок тривалого невиконання судового рішення у розмірі 24 000 грн., мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідачем не було виконано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26.07.2021 року у справі № 120/6351/21-а.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2022 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб.
Однак, ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було.

Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 242/4741/16-ц, сам факт стягнення коштів із Державного бюджету України не може бути підставою для обов`язкового залучення до участі у справі відповідачем ДКСУ чи її територіального органу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом установлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26.07.2021 року у справі № 120/6351/21-а визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням оновленої довідки Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ХЛ 50859 від 24.02.2021 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.04.2019 року, з урахуванням довідки Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ХЛ 50859 від 24.02.2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум (рішення набрало законної сили 26.08.2021 року).

Як вбачається з повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 21.10.2021 року № 12329-11852/Я-02/8-0200/21 «Щодо виконання рішення суду», нараховані ОСОБА_1 кошти в сумі 155 348,57 грн. включені до Реєстру судових рішень та виплату буде здійснено в порядку черговості.

Ст. 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до положень ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи; моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування; моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У п. 5 постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» містяться роз`яснення, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні; суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, для відшкодування на користь позивача моральної шкоди, слід встановити наявність моральної шкоди, спричиненої позивачеві, у чому вона полягає, протиправність дій посадової особи органу державної влади та її вини у заподіянні шкоди, а також наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 242/4741/16-ц, правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними; шкода відшкодовується незалежно від вини; належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази.

Однак, серед вищевказаних складових елементів цивільно-правового правопорушення, позивачем ОСОБА_1 не доведено причинно-наслідкового зв`язку між протиправним (неправомірним) діянням відповідача та спричиненою йому моральною шкодою у розмірі 24 000 грн., яка полягала у додаткових хвилюваннях.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відсутній (не доведений позивачем) причинно-наслідковий зв`язок між моральною шкодою, про спричинення якої стверджує позивач ОСОБА_1 , та протиправним діянням відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, а тому позов про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 13, 81, 82, 141, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, на підставі ст. 56 Конституції України, ст. 23, 1174 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням судового рішення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 7; )

СУДДЯ