Справа № 299/5565/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 січня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Готра Т.Ю., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Бочко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09 листопада 2021 року про відмову у відкритті провадження у справі, постановлену головуючим суддею Леньо В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області - Зейкана Віталія Ласловича про зобов`язання вчинити певні дії

встановив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Зейкана В.Л. про зобов`язання звільнити з під арешту пенсійні кошти ОСОБА_1 , які переказані Виноградівським відділом обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на банківську картку.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09 листопада 2021 року відмовлено у відкритті провадження у вказаній справі на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування скарги посилається на те, що суд першої інстанції помилково вважав, що позовні вимоги тотожні вимозі про скасування постанови приватного виконавця про арешт коштів боржника, що розглядається в порядку ст. 447 ЦПК України. Також такий спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Позовна заява подана ним в порядку цивільного судочинства, оскільки внаслідок дій приватного виконавця щодо арешту його банківського рахунку, він немає доступу до своїх власних пенсійних коштів, які перераховані пенсійним органом на арештований рахунок, у зв`язку з чим не може ними розпоряджатися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів, вважає що така підлягає частковому задоволенню, внаслідок наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку з приводу того, що ОСОБА_1 повинен був звернутись у суд зі скаргою в порядку вимог ст. 447 ЦПК України або з позовною заявою в порядку КАС України, а не з позовною заявою в порядку ЦПК України.

Такий висновок суду першої інстанції заслуговує на увагу лише частково так-як не відповідає у цілому вимогам норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області в особі Зейкан В.Л. було 01.06.2021 року відкрито виконавче провадження № 6561550 за виконавчим написом № 334 від 25.01.2021 року про стягнення на користь ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором з ОСОБА_1 на загальну суму 233 017,15 грн., а.с. 8.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області в особі Зейкан В.Л. від 08.06.2021 року звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 у розмірі 20% з виплати пенсії, а.с. 9.

Та постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області в особі Зейкан В.Л. від 08.06.2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, які належать ОСОБА_1 , а.с. 10.

Листом приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області в особі Зейкан В.Л. від 14.09.2021 року № 01-29/5832/21 відмовлено ОСОБА_1 у знятті арешту з частини коштів пенсійних і соціальних, які знаходяться на банківському рахунку згідно припису пункту 1 частини 4 статті 59 ЗУ «Про Виконавче провадження» через те, що боржником документально не підтверджено того, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, а.с. 12-13.

За встановлених обставин боржник ОСОБА_1 не погоджується з постановою, діями чи бездіяльністю приватного виконавця щодо накладення арешту на всі грошові кошти, які є його пенсією по інвалідності що виплачуються йому у зв`язку з соціальною матеріальною допомогою. Оскільки, приватний виконавець наклав арешт і на відповідну частку (20%) пенсії, що стягується з боржника в рахунок погашення боргу та при цьому одночасно не дозволяє йому розпорядитись залишком пенсійних коштів (80%) на картковому рахунку.

Відповідно до змісту статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Так правилами визначення компетенції загальних судів щодо юрисдикції розгляду цивільних справ передбачено в статті 19 ЦПК України, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

А ч. 1 ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Водночас, приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області в особі Зейкан В.Л., постановою від 01.06.2021 року відкрито виконавче провадження № 6561550 за виконавчим листом, яким є виконавчий напис № 334 від 25.01.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 233 017,15 гривень.

А відповідно до вимог ч. 2 ст. 74 ЗУ «Про Виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Оскільки боржник ОСОБА_1 оскаржує рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця у виконавчому провадженні № 6561550 яке стосується виконання виконавчого напису № 334 від 25.01.2021 року, а не рішення суду ухваленого в порядку цивільного судочинства то за цих обставин, боржник ОСОБА_1 повинен оскаржити такі до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За правилами зазначеними в ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Звертаючись у суд з позовною заявою в порядку цивільного судочинства боржник ОСОБА_1 не врахував вище наведених обставин, що являється перешкодою для розгляду його позову загальним судом, так-як вирішення даного питання віднесено до юрисдикції адміністративного судочинства.

Водночас, відмовляючи ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за його позовною заявою на підставі вимог п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України через те, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції дійшов суперечливих висновків, які зводяться до того, що ОСОБА_1 повинен був звернутись у суд зі скаргою в порядку вимог ст. 447 ЦПК України або з позовною заявою в порядку КАС України, а не з позовною заявою в порядку ЦПК України. В цьому випадку суд першої інстанції не дійшов чіткого висновку з приводу юрисдикції розгляду позову, а вдався до альтернативних висновків, що є неприпустимим.

Більше того, зміст ч. 5 ст. 186 ЦПК України покладає на суд обов`язок у випадку відмови у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті (заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства) здійснити роз`яснення заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Зміст резолютивної частини ухвали суду від 09.11.2021 року не містить посилання на роз`яснення ОСОБА_1 до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи, коли суд йому відмовив у відкритті провадження у даній справі за правилами цивільного судочинства.

Позаяк процесуальний закон покладає на суд першої інстанції вирішення питання відповідності цивільній юрисдикції поданого позову при розгляді питання про відкриття провадження у справі та враховуючи інстанційну юрисдикції з огляду на те, що суд першої інстанції не визначився чітко з тим в порядку якого судочинства повинна розглядатись дана справа, апеляційний суд позбавлений процесуальних повноважень вирішити дане питання по суті через зазначені обставини.

Аналізуючи викладені обставини з врахуванням вимог норм процесуального та матеріального права, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена в порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Оскільки дана ухвала суду перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому на підставі вимог пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 379 ЦПК України така підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання можливості відкриття провадження у справі. Таким чином, вимоги апеляційної скарги за вище наведених доводів підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись приписами норм статей 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09 листопада 2021 року про відмову у відкритті провадження у справі, скасувати, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 24 січня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: