Справа №601/239/22
Провадження № 2/601/317/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2022 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Мочальської В.М.,

з участю секретаря Домінської І.В.,

представника позивача адвоката Сампари Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

У січні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить звільнити його від сплати аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі судового наказу Кременецького районного суду Тернопільської області від 18.01.2021 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 07.12.2020 і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, просив стягувати з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.01.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що шлюб між ним та відповідачкою розірвано. Договором між ним та відповідачкою, який нотаріально посвідчено нотаріусом 07.09.2021, визначено місце проживання двох їхніх малолітніх дітей за місцем проживання відповідачки. Однак, з жовтня 2021 року малолітня дочка ОСОБА_3 постійно проживає з ним по АДРЕСА_1 , а малолітній син ОСОБА_4 проживає з ним чотири дні на тиждень. Він повністю утримує дочку, несе більшу частину матеріальних витрат по утриманню сина, власним коштом возив дітей на оздоровлення в Єгипет, а тому на його думку відповідачка втратила право на отримання аліментів.

В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, наведених у ньому. Крім того пояснив, що після розірвання шлюбу відповідачка погодилася на те, щоб дочка жила з ним. З червня 2021 року дочка живе у нього. Зранку він відвозить її до відповідачки, а ввечері після роботи забирає. Інколи бере дитину на роботу, бо дочка не хоче їхати до відповідачки. Син живе у нього чотири дні в тиждень. Він утримує дітей, возив на відпочинок. Кошти на школу та садочок платила відповідачка.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Сампара Н.М. позов позивача підтримала з підстав, наведених у ньому та пояснила, що відповідачка добровільно надала згоду на проживання дочки з позивачем.

Відповідачка не скористалася правом на подання відзиву. В судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що після розірвання шлюбу між нею та позивачем укладено в нотаріуса договір, яким вони спільно визначили місце проживання дітей разом з нею, а позивач має право зустрічатися з дітьми та проводити з ними вільний час. Відповідач працює, вона не працює, а тому діти постійно з нею. Вона готує їжу для дітей, займається вихованням дітей, навчанням дочки. Всі кошти на школу та садочок оплачує тільки вона. Згоди на проживання дочки з позивачем вона ніколи не давала. Відповідач не займається дітьми, все їм дозволяє. Щоб не травмувати дітей, які неодноразово бачили як позивач бив її і щоб не створювати конфліктів, вона жодного разу не перешкоджала позивачу спілкуватися з дітьми. Вважає, що позов поданий з метою не платити аліменти. Просить в позові відмовити.

Заяви та клопотання сторін, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 18.02.2022 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення та доказів у справі.

До початку першого судового засідання позивачем подано заяву про виклик свідків.

17.03.2022 від адвоката Сампари Н.М. надійшло клопотання про проведення судового засідання за в режимі відео конференції.

Ухвалою суду від 17.03.2022 відмовлено адвокату Сампарі Н.М. у клопотанні про проведення судового засідання в режимі відео конференції у зв`язку з не підтвердженням нею повноваження представника позивача.

17.03.2022 від представника позивача адвоката Сампари Н.М. надійшло клопотання про проведення судового засідання за в режимі відео конференції.

Ухвалою суду від 02.05.2022 клопотання представника позивача адвоката Сампари Н.М. про проведення судового засідання в режимі відео конференції задоволено.

19.05.2022 позивачем подано заяву про виклик свідків.

Ухвалою суду 19.05.2022 відмовлено позивачу у виклику свідків, оскільки клопотання подане з порушенням вимог ч.2, 4 ст.83 ЦПК України.

19.05.2022 відповідачкою подано відзив на позов та докази.

Оскільки відповідачкою не надано відзив та докази у встановлений судом строк без поважних причин суд не приймає до розгляду докази та вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст. 178 ЦПК України).

Інших заяв та клопотань по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 .

Згідно довідки відділу у справах сім`ї, молоді та спорту Кременецької міської ради № 01-09/13 від 26 січня 2022 року за постановою від 08 квітня 2021 року ВП №64885383, виданою Кременецьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за період з 01.04.2021 по 31.01.2022 утримано 1/3 частину доходу в розмірі 42358,67 грн.

Згідно довідки директора Волинського ліцею імені Нестора Літописця Кременецької міської ради Тернопільської області № 01-23/4 від 20.01.2022 ОСОБА_3 навчається у 2 класі, проживає з батьком. Батько ОСОБА_1 приводить та забирає доньку в заклад освіти, постійно цікавиться вихованням та навчанням дитини.

З договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, який посвідчено приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Фаїз Н.П. 07.09.2021 вбачається, що позивач та відповідачка домовилися про місце проживання та утримання спільних малолітніх дітей, а саме дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та про порядок здійснення батьківських прав матір`ю та батьком, який проживатиме окремо від дітей. Місцем проживання дітей батьки визначили місце проживання матері за адресою: АДРЕСА_2 .

З витягу №72 про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку осіб, виданого відділом «Центр надання адміністративних послуг» 26.01.2022 вбачається, що сторони та їх малолітні діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно договору №б/н на туристичне обслуговування від 13.09.2021 ОСОБА_1 разом з малолітніми дітьми за власні кошти здійснив туристичну подорож у Єгипет з 13.09.2021-20.09.2021.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з бажанням позивача бути звільненим від сплати аліментів на утримання малолітніх дітей та отримувати аліменти.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІвід 27лютого 1991року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від їх сплати.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на звільнення від сплати аліментів за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини) однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи.

Із позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 вказує, як на причину звільнення його від сплати аліментів та стягнення аліментів в його користь на те, що з жовтня 2021 року малолітня дочка ОСОБА_3 постійно проживає з ним по АДРЕСА_1 , а малолітній син ОСОБА_4 проживає з ним чотири дні на тиждень. Він повністю утримує дочку, несе більшу частину матеріальних витрат по утриманню сина, власним коштом возив дітей на оздоровлення в Єгипет.

В судовому засіданні відповідачка обставини, які навів позивач, не визнала.

Враховуючи наведене, позивач у даній справі повинен довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Суд враховує те, що в матеріалах справи наявний договір між позивачем та відповідачкою щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, який посвідчено приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Фаїз Н.П. 07.09.2021.

З договору вбачається, що позивач та відповідачка домовилися про місце проживання та утримання спільних малолітніх дітей, а саме дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та про порядок здійснення батьківських прав матір`ю та батьком, який проживатиме окремо від дітей. Місцем проживання дітей батьки визначили місце проживання матері за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 3.3.1., 4.1., 4.3 договору батьки зобов`язалися належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання. Цей договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення і діє до часу настання повноліття дітьми. За згодою сторін в період дії договору зміни та доповнення до нього вносяться шляхом укладення додаткового договору, посвідченого нотаріально. Таким же шляхом договір може бути розірвано. Одностороння відмова від виконання договору або одностороння зміна його умов не допускається. При відсутності домовленості між сторонами питання зміни чи розірвання цього договору вирішується в судовому порядку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , проживають окремо, 07 вересня 2021 року за спільною згодою, шляхом укладення договору 07.09.2021, який посвідчено нотаріусом, визначили місце проживання дітей - місце проживання матері за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивачем в судовому засіданні не подано докази щодо зміни даного договору в частині проживання дітей з ним, докази щодо розірвання даного договору.

З врахуванням наведеного показання позивача та його представника про те, що відповідачка добровільно надала згоду на проживання дочки з позивачем є безпідставними та спростовуються вищенаведеним договором.

Посилання позивача та його представника про те, що факт проживання дочки з ним можуть підтвердити свідки суд оцінює критично, оскільки відповідно до ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

В судовому засіданні позивач пояснив, що в орган опіки та піклування щодо вирішення питання проживання дочки з ним він не звертався. Рішення суду, яким визначено місце проживання дочки з позивачем не надав, у даному позові таких вимог не заявляв.

З врахуванням зазначеного, покази в судовому засіданні свідків ОСОБА_5 про те, що дочка позивача постійно з ним та малолітньої ОСОБА_3 про те, що вона живе з батьком, а також посилання на довідку директора Волинського ліцею імені Нестора Літописця Кременецької міської ради Тернопільської області № 01-23/4 від 20.01.2022 та витяг №72 про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку осіб, виданого відділом «Центр надання адміністративних послуг» 26.01.2022, суд відхиляє, оскільки відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України дані докази не є допустимими.

Доводи позивача та його представника про те, що позивач повністю утримує дітей, в судовому засіданні позивачем також не підтверджені належними та допустимими доказами.

Посилання позивача та його представника на договір №б/н на туристичне обслуговування від 13.09.2021 як на підставу звільнення від сплати аліментів суд вважає безпідставними, оскільки батько, який сплачує аліменти не звільняється від обов`язку піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Крім того, в судовому засіданні позивач підтвердив обставину, що кошти на школу та садочок платила відповідачка.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні не підтверджені позивачем належними та допустимими доказами, а тому у позові слід відмовити.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна

Керуючись ст. 10, 12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Сампара Надія Миронівна, місцезнаходження: вул. За Рудкою, 33/24а, м. Тернопіль.

Відповідачка: ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 24 травня 2022 року.

Головуюча