Справа № 461/8388/20 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/811/2788/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н. П. Крайник

суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук

при секретарі: К.О. Ждан

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 14 червня 2021 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення , -

в с т а н о в и в:

Позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення покликаючись на те, що відповідачі проживають та зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 та користуються послугами з централізованого опалення.

Для здійснення оплати за надані послуги із централізованого опалення відповідачам був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також щомісячно направлялись квитанції про нарахування вартості даної послуги для оплати.

Позивач у повному обсязі надає послуги із надання централізованого опалення, проте відповідачі не оплачують надані їм послуги, у зв`язку з чим станом на 15.10.2019 року за період з 01.04.2017 року по 30.09.2019 року у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 32567,70 грн., а інфляційні нарахування за послуги централізованого опалення складають 2104, 57 грн., 3% річних складають 1094, 25 грн., разом сума заборгованості складає 35766.52 грн.

18.11.2019 р. Галицьким районним судом м. Львова було видано судовий наказ № 461/8473/19 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.04.2017 р. по 30.09.2019 р в розмірі 32 567.70 грн., інфляційні втрати 2 104.57 грн., 3% річних 1 094.25 грн., всього - 35 766.52 грн.

Однак 07.08.2020 року боржники звернулись до суду з заявою про скасування судового наказу, оскільки існує спір з приводу зазначеного боргу.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07.08.2020 року задоволено заяву відповідачів, та скасовано судовий наказ від 18.11.2019 р. № 461/8473/19.

15.03.2021 року позивачем подано до суду заяву про зменшення позовних вимог з якої вбачається, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги централізованого опалення за період з 01.04.2017 року по 30.03.2019 року в розмірі 25 650,20 грн., інфляційні втрати - 2 104,57 грн. та 3% річних - 1 094,25 грн. та сплачений судовий збір.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду міста Львова від 14 червня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (адреса місцезнаходження: 79040, м. Львів, вул. Д.Апостола,1) заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.04.2017 року по 30.09.2019 року в розмірі 25 650,20 грн., інфляційні втрати - 2 104,57 грн. та 3% річних - 1 094,25 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (адреса місцезнаходження: 79040, м. Львів, вул. Д.Апостола,1) - 2102, 00 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не надав оцінку доказам та обставинам справи, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають матеріалам справи, а тому є незаконним.

Зазначає, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . У житловому будинку по АДРЕСА_3 встановлено спільний для будинків №20 та №22 вузол обліку теплової енергії на опалення. У квартирах даних будинків немає поквартирних лічильників теплової енергії. ОСББ у їх будинках не створювалися, докази здійснення балансоутримувачем заходів з утеплення місць загального користування не надавалися. Вважає,що кількість та вартість теплової енергії, спожитої для потреб опалення мешканцями і володільцями опалювальних нежитлових приміщень даних будинків повинна розраховуватися відповідно до опалювальних площ квартир будинку АДРЕСА_5 .

Зазначає, що нею та членами її сім`ї регулярно проводилася оплата за послуги з централізованого опалення, що підтверджується відомістю про нарахування та оплату послуги за період від 01.07.2014 року по 30.06.2020 року.

Незважаючи на те, що кількість та вартість теплової енергії, спожитої для потреб опалення даних будинків повинна розраховуватися відповідно до опалювальних площ, на будинок АДРЕСА_3 , у якого опалювальна площа квартир, що отримують послугу з централізованого опалення, що становить 974,7 кв.м., кількість теплової енергії розподіляється більше, ніж на будинок №20 , опалювальна площа квартир якого складає 1146,3 кв.м. А тому вважає, що проведення невірного розподілу спожитої теплової енергії між усіма споживачами у житлових будинках №20 та АДРЕСА_3 призвело до завищення показників фактично неспожитої ними теплової енергії і безпідставного збільшення заборгованості за період з січня 2017 року по лютий 2021 рік.

Зазначає, що з метою коректного та справедливого розподілу теплової енергії між квартирам будинків №20 та №22 та нежитловими приміщеннями, які знаходяться у даних будинках, мешканці будинку №22 звернулися до ліцензованої проектної організації, яка виготовила опитувальний лист споживача теплової енергії на вказаний будинок. Також, з метою з`ясування дійсних розрахунків між ними та ЛМКП «Львівтеплоенерго» вони звернулися до незалежних аудиторів.

У звіті незалежного аудитора №495/21 по розрахунку споживання теплової енергії від ЛМКП «Львівтеплоенерго» за адресою АДРЕСА_1 та фінансових взаєморозрахунків за період з січня 2017 року по лютий 2021 року від 16.03.2021 року зазначено, що подані ЛМКП «Львівтеплоенерго» дані в повідомленнях на оплату послуг за відповідний місяць та відомостях на оплату послуг центрального опалення не відповідають розрахункам які надані в цьому звіті та які були зроблені на підставі первинних документів.

Зазначає, що за період з січня 2017 року по лютий 2021 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» не врахувало величину частки споживання теплової енергії в розмір 31,4% для будинку АДРЕСА_3 і така різниця становить 29608,67 грн.

У звіті незалежного аудитора №495/21-1 по розрахунку споживання теплової енергії від ЛМКП «Львівтеплоенерго» за адресою АДРЕСА_1 та фінансових взаєморозрахунків за період з січня 2017 року по лютий 2021 року від 25.03.2021 року зазначено, що подані ЛМКП «Львівтеплоенерго» дані в повідомленнях на оплату послуг за відповідний місяць та відомостях на оплату послуг центрального опалення не відповідають розрахункам, які надані в цьому звіті та які були зроблені на підставі первинних документів.

Зазначає, що за період з січня 2014 року по лютий 2021 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» не врахувало величину частки споживання теплової енергії в розмір 31,4% для будинку АДРЕСА_3 і така різниця становить 37956,11 грн. Даний звіт є уточненням до звіту №495/21 від 16.03.2021 року.

Отже, в період з 21 жовтня 2003 року і по даний час позивачем внаслідок невірного обліку позивачем опалювальних площ будинків №20 та АДРЕСА_3 та їх співвідношення проводилося некоректне нарахування плати за послуги теплопостачання.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення належної якості, зобов`язані були оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів.

Однак колегія з такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником кв. АДРЕСА_1 . Крім того, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані та проживають у даній квартирі, що підтверджується довідкою ЛМКП «Львівтеплоенерго» з місця проживання про склад сім`ї і прописку /Том 1, а.с 10/.

ЛМКП «Львівтеплоенерго», будучи наділеним повноваженнями виконавця послуг з договором приєднання про надання послуг надавало послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води до будинку, в якому зареєстровані та проживають відповідачі.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідачів за послуги з центрального опалення становить 25 650,20 грн., інфляційні втрати - 2 104,57 грн. та 3% річних - 1 094,25 грн.

На спростування вищезазначеного розрахунку, стороною відповідача подано звіт незалежного аудитора №495/21 по розрахунку споживання теплової енергії від ЛМКП «Львівтеплоенерго» за адресою АДРЕСА_1 та фінансових взаєморозрахунків за період з січня 2017 року по лютий 2021 року від 16.03.2021 року, в якому зазначено, що подані ЛМКП «Львівтеплоенерго» дані в повідомленнях на оплату послуг за відповідний місяць та відомостях на оплату послуг центрального опалення не відповідають розрахункам які надані в цьому звіті та які були зроблені на підставі копій первинних документів ОСОБА_1 . За період з січня 2017 року по лютий 2021 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» не врахувало величину частки споживання теплової енергії в розмір 31, 4 % для будинку АДРЕСА_3 і така різниця становить 29608, 67 грн. /Том 1, а. с. 194-196/.

В звіті незалежного аудитора №495/21-1 по розрахунку споживання теплової енергії від ЛМКП «Львівтеплоенерго» за адресою АДРЕСА_1 та фінансових взаєморозрахунків за період з липня 2014 року по лютий 2021 року від 25.03.2021 року зазначено, що подані ЛМКП «Львівтеплоенерго» дані в повідомленнях на оплату послуг за відповідний місяць та відомостях на оплату послуг центрального опалення не відповідають розрахункам, які надані в цьому звіті та які були зроблені на підставі копій первинних документів ОСОБА_1 . За період з січня 2014 року по лютий 2021 року ЛМКП «Львівтеплоенергно» не врахувало величину частки споживання теплової енергії в розмір 31, 4 % для будинку АДРЕСА_3 і така різниця становить 37956,11 грн. Даний звіт є уточненням до звіту №495/21 від 16.03.2021 року /Том 1, а. с. 225-227/.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відхиляючи звіти незалежного аудитора суд першої інстанції зазначив, що такі не підтверджують обставини на які посилається відповідач, не враховують дійсні обставини справи, такі складено, виходячи за межі спірного періоду, тому не мають в цій частині відношення до справи.

Однак, колегія суддів з таким висновком суду не погоджується з огляду на те, що даними звітами встановлено невідповідність поданих ЛМКП «Львівтеплоенерго» даних в повідомленнях на оплату послуг за відповідний місяць та відомостях на оплату послуг центрального опалення розрахункам, які надані в цих звітах та які були зроблені на підставі первинних документів.

Зазначені звіти охоплюють частину спірного періоду, а тому посилання суду першої інстанції, що такі не мають відношення до справи є хибними.

Сторони відмовились у судовому засіданні від проведення відповідної експертизи, в суді апеляційної інстанції сторонами також не заявлялось відповідне клопотання про проведення такої.

Крім цього, суд першої інстанції необґрунтовано відхилив долучені відповідачами заяви про здійснення перерахунку опалювальної площі та заборгованості за надані послуги з теплопостачання та розрахунки здійсненні ОСОБА_1 , з посиланням на те, що такі не завірені належним чином та не підтверджують обставин, на які посилається відповідач.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо проведення невірного розподілу спожитої теплової енергії між усіма споживачами у житлових будинках №20 , АДРЕСА_3 , оскільки матеріалами справи доведено, що сума боргу, яка заявлена до стягнення з відповідачів не підтверджена належним доказами та частково спростована відповідачами.

Разом з тим, 09 травня 2022 року до Львівського апеляційного суду надійшли додаткові пояснення Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», в яких останнє повідомило, що 23 жовтня 2021 року відповідачами по справі було здійснено повну оплату основного боргу за послугу централізованого опалення та часткову оплату інфляційних втрат, 3% річних та повне відшкодування судового збору.

З приводу цих обставин колегія суддів зазначає, що з огляду на оспорювання відповідачами в судах першої та апеляційної інстанцій нарахованих позивачем сум, здійснена відповідачами оплата не може вважатися визнанням ними боргу, а є платою за надані послуги згідно розрахунків відповідачів в розмірі, які вони визнають.

Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права, та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України»).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За викладених обставин, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на їх недоведеність.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 14 червня 2021 року скасувати, ухвалити нову постанову.

В задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 травня 2022 року.

Головуючий: Н. П. Крайник

Судді: О. М. Ванівський

О. Я. Мельничук