У Х В А Л А

"06" червня 2022 р. Справа153/592/22

Провадження2/153/113/22-ц

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Швець Р.В., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла цивільна справа за вказаним позовом. Звернувшись до суду із вказаною позовною заявою, позивач ОСОБА_1 просить: розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький); визначити постійним місцем проживання спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Ознайомившись з позовною заявою та матеріалами справи, судом встановлено, що вказана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175-177 ЦПК України.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, в п.4 Постанови Пленуму Верховного суду від 21.12.2007 вказано, що оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

Частинами 4, 5 статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів, зокрема, щодо місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до змісту ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866, передбачено, що для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт за формою згідно з додатком 9.

В постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі N200/952/18 (провадження N61-14859св19) вказано, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і батьків, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

В порушення вказаних вимог, позивачем не викладено обставини та не зазначено доказів, які підтверджують незгоду відповідача на визначення місця проживання дитини з батьком та відповідно наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини, а навпаки, в позовній заяві вказано, що згода про постійне проживання дитини між ним та відповідачем досягнута і вирішено, що дитина буде проживати з позивачем; позовна заява не містить відомостей про звернення позивача до служби у справах дітей з приводу визначення місця проживання дитини; не додано висновок органу опіки і піклування щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, які бажають проживати з дитини, а також на підставі інших документів, що стосуються справи.

Суд зазначає, що особа має право звернутись до суду за захистом своїх прав у порядку цивільного судочинства лише в разі наявності спору, а не потенційної можливості виникнення такого спору у майбутньому.

Суду не зрозуміло, якщо спору відносно місця проживання дитини між сторонами немає, то чому позивач вимагає встановити його в судовому порядку.

Зміст позову - це вказівка позивача на спосіб захисту вже порушеного права (ст.16 ЦК України), не указано якими діями саме відповідач не визнає, порушує, чи оспорює права позивача відносно місця проживання дитини. Не роз`яснено в чому саме спір між позивачем і відповідачем в цій частині.

Також слід звернути увагу позивача на те, що відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Із матеріалів справи вбачається, що дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла чотирнадцятирічного віку і вона може сама визначати своє місце проживання відповідно до ст.160 СК України.

Крім цього, відповідно до вимог ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем у позовній заяві заявлено дві вимоги: про розірвання шлюбу та про визначення постійного місця проживання спільної дитини з ним.

Відповідно до пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 992 гривні 40 копійок.

Відповідно до пп.2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 992 гривні 40 копійок.

До позовної заяви позивач додав квитанцію №38 від 27.05.2022 про сплату ним судового збору в розмірі 992 гривні 40 копійок за подання позовної заяви до Ямпільського районного суду Вінницької області, призначення платежу: судовий збір за позовом ОСОБА_1 до Ямпільського районного суду Вінницької області.

Тобто судовий збір сплачений лише за однією позовною вимогою (розірвання шлюбу). Документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону за подання позовної заяви про визначення місця проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Ямпільського районного суду Вінницької області, не надано.

Відтак, позовна заява подана з порушенням вимог ч.4 ст.177 ЦПК України, а саме: до позовної заяви не додані документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, суддя приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме: викласти обставини та зазначити докази, які підтверджують наявність спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини; надати висновок органу опіки і піклування щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, які бажають проживати з дитиною, а також на підставі інших документів, що стосуються справи; додати документи, що підтверджують сплату позивачем судового збору у розмірі 992 гривні 40 копійок, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору згідно вимог Закону України «Про судовий збір» (реквізити сплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у Він.обл./м.Ямпіль/22030101; код ЄДРПОУ 37979858; банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); код банку отримувача: 89998; рахунок отримувача: UA0002912; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: за позовом ОСОБА_1 ).

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 177, 185, 187, 258-261ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви сім днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вказаних вимог ухвали , позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надіслати позивачеві ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Швець