Ухвала

26 травня 2022 року

м. Київ

справа № 127/19058/21

провадження № 61-3101ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 16 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради, Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради, третя особа - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради, Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради, третя особа - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном задоволено.

Усунено перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належним їй на праві власності нежитловим приміщенням - магазином АДРЕСА_1 , а саме:

скасовано Містобудівні умови і обмеження на проектування реконструкції квартири АДРЕСА_2 , які затверджені Наказом департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради від 01 березня 2019 року № 45;

припинено право на початок виконання будівельних робіт реконструкції квартири АДРЕСА_2 , набуте ОСОБА_2 на підставі поданого повідомлення про початок будівельних, робіт від 10 квітня 2019 року серії ВН № 98;

зобов`язано Департамент архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради внести до Реєстру будівельної діяльності відомостей про припинення права ОСОБА_2 на початок виконання будівельних робіт реконструкції квартири АДРЕСА_2 на підставі поданого повідомлення про початок будівельних робіт від 10 квітня 2019 року серії ВН № 98.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 , Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради, Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 грн - по 2 666,67 грн з кожного.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 16 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У квітні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 16 лютого 2022 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 квітня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Запропоновано заявнику уточнити касаційну скаргу, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та направити на адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду строк ОСОБА_1 направила матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 квітня 2022 року, вважаючи, що вимоги ухвали виконано.

Однак, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 квітня 2022 року виконано ОСОБА_1 не у повному обсязі, оскільки у касаційній скарзі на порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України не зазначено підстав (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав).

Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з підпунктами 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

В уточненій редакції касаційної скарги, поданої на виконання ухвали Касаційного цивільного судуу складі Верховного Суду від 18 квітня 2022 року ОСОБА_1 узагальнено посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права і пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, проте не наводить конкретний висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду та застосований судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні і не обґрунтовує необхідність відступлення від такої постанови Верховного Суду.

Посилання у касаційній скарзі виключно на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення і обґрунтування випадків, визначених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Згідно із частиною третьою статті 185, частиною другою статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Оскільки у відведений судом строк, станом на 26 травня 2022 року, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 квітня 2022 року заявником не виконано, що перешкоджає Касаційному цивільному суду у складі Верховного Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 16 лютого 2022 року потрібно вважати неподаною та повернути.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (частина сьома статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 16 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради, Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради, третя особа - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець