Ухвала

Іменем України

25 січня 2022 року

м. Київ

справа № 561/114/21

провадження № 61-76ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 рокуОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_3 .

Позов мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 .

До складу спадщини, яка відкрилася, входить житловий будинок на АДРЕСА_1 та земельні ділянки площею 3,7869 га та 3,7701 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Зарічненської селищної ради та належать спадкодавцю на підставі державних актів на право власності на землю від 14 квітня 2006 року серії ЯБ № 605373, ЯБ № 605374.

На час відкриття спадщини із спадкодавцем ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований його син ОСОБА_2 - відповідач у справі, інших осіб з ним зареєстровано не було.

Позивач вказував, що заповіт ОСОБА_3 не вчинявся, відповідно до статі 1261 ЦК України він та відповідач, як сини спадкодавця, є спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_3 .

На даний час він має намір оформити спадщину, однак у позасудовому порядку цього зробити не може, оскільки пропустив встановлений законом шестимісячний строк для її прийняття.

Зазначав, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропустив з поважних причин, оскільки у період із 07 березня до 09 листопада 2018 року хворів, перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, за станом здоров`я не мав можливості своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , - два місяці.

Рішенням від 15 квітня 2021 рокуЗарічненський районний суд Рівненської області позов задовольнив.

Визначив ОСОБА_1 додатковий строк - два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою від 02 грудня 2021 року Рівненський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив.

Рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 15 квітня 2021 року скасував, ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Верховного Суду у січні 2022 року, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Рівненського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставами касаційного оскарження ОСОБА_1 зазначає неврахування судом апеляційної інстанції висновку щодо статті 1272 ЦК України, викладеного у постановах Верховного Суду: від 10 грудня 2020 року у справі № 182/7320/19 та від 23 листопада 2020 року у справі № 315/714/19.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Суди встановили, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19 березня 2018 року, виданим Зарічненським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Із свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 вбачається, що спадкодавець ОСОБА_3 є його батьком, його матір`ю зазначено - ОСОБА_4 .

Із свідоцтва про смерть від 31 жовтня 2013 року серії НОМЕР_1 , виданого відділом ДРАЦС Зарічненського районного управління юстиції у Рівненській області, вбачається, що матір позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок на АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 3,7869 га для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Зарічненської селищної ради, яка належать спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на землю від 14 квітня 2006 року серії ЯБ № 605373.

Із повідомлення Зарічненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області від 04 березня 2021 року № 1-16/154, інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 63798384 (заповіти/спадкові договори), № 63798402 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04 березня 2021 року вбачається, що спадкодавцем ОСОБА_3 заповіт не вчинявся, спадкова справа після його смерті не заводилася, із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1270 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Такий правовий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений, зокрема, в постановах Верховного Суду: від 14 червня 2021 року в справі № 580/363/18, від 12 травня 2021 року №524/9179/18, від 18 травня 2021 року №615/1337/19.

Факт перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я у всіх випадках не може вважатися безумовною підставою для визначення додаткового строку. Важливими у цьому аспекті є тривалість стаціонарного лікування та ступінь захворювання.

Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду від 12 серпня 2021 року в справі № 757/51328/18-ц.

Із довідки Зарічненської центральної районної лікарні від 22 грудня 2020 року суд апеляційної інстанції встановив, що позивач з 07 березня до 09 листопада 2018 року знаходився під наглядом лікувальної установи з діагнозом закритий черезвертлюговий перелом лівої стегнової кістки.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказана довідка не підтверджує перебування позивача на стаціонарному лікуванні і не може бути безумовним підтвердженням наявності протягом зазначеного строку непереборних та істотних труднощів чи фізичної неможливості для спадкоємця на звернення з заявою про прийняття спадщини.

Крім того, суд апеляційної інстанції вказав на те, що позивачем не була надана історія хвороби, яка б підтвердила курс лікування в даному медичному закладі дев`ять місяців безперервно, а довідка видана на підставі медичної карти амбулаторного хворого.

Позивачем не надано доказів порушення його права на прийняття спадщини й оформлення спадкових прав, оскільки він на час розгляду справи в суді першої інстанції до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався.

Таким чином, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач належними доказами не підтвердив поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Доводи касаційної скарги про неврахування судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування статті 1272 ЦК України,викладеного у постановах Верховного Суду: від 10 грудня 2020 року у справі № 182/7320/19 та від 23 листопада 2020 року у справі № 315/714/19, є безпідставними, оскільки в цих постановах викладений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, однак справи мають різні встановлені обставини.

Так, у постанові від 23 листопада 2020 року у справі № 315/714/19 Верховний Суд дійшов висновку, що тривала хвороба спадкоємця, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки вона пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця, що потягли за собою незначний (3 дні) пропуск строку для прийняття спадщини.

У постанові від 10 грудня 2020 року у справі № 182/7320/19, Верховний Суд дійшов аналогічного висновку, що тривала хвороба спадкоємця, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки вона пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця, що потягли за собою незначний (менше 3 місяців) пропуск строку для прийняття спадщини.

Разом з тим у цій справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач належними доказами не підтвердив поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Крім того, позивачем значно пропущено строк для прийняття спадщини, оскільки строк для подання заяви на прийняття спадщини закінчився 17 вересня 2018 року, а на час подачі позову (лютий 2021 року) та час розгляду справи в суді першої інстанції до нотаріуса позивач із заявою про прийняття спадщини не звертався.

Таким чином, постанова суду апеляційної інстанції не суперечить висновку Верховного Суду, викладеному у зазначених особою, яка подала касаційну скаргу, постановах.

Саме по собі посилання на неоднакове застосування положень ЦК України у різних справах хоч і у подібних правовідносинах, але з різними встановленими обставинами, не має правового значення для цієї справи та не свідчить про різне застосування чи тлумачення норм матеріального права.

Доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

Зі змісту касаційної скарги та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою, а Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судового рішення, що оскаржене, відсутні.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська