П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2022 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 760/26292/20

Номер провадження 22-ц/824/5436/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Орел П.Ю.

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Калініченко О.Б., у справі за позовом ОСОБА_2 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КВАРТЕТ, 16-В», треті особи: Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві, Солом`янське районне управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві, про зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У листопада 2020 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КВАРТЕТ, 16-В», треті особи: Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві, Солом`янське районне управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві, про зобов`язання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КВАРТЕТ, 16-В» вжити всіх невідкладних заходів щодо усунення загроз життю, здоров`ю, майну фізичних осіб, майну юридичних осіб, шляхом негайного усунення в повному обсязі порушень вимог законодавства у сфері технології та пожежної безпеки, які були виявлені за адресою: місто Київ, вулиця Митрополита Василя Липківського, будинок 16-В і зазначені в актах складених представниками Солом`янського районного управління ГУ ДСНС України в м. Києві за № 110 від 18 лютого 2019 року та за № 1082 від 28 грудня 2019 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, із зазначенням переліку заходів, які має вжити відповідач для усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки та які перераховані у згаданих актах; стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КВАРТЕТ, 16-В» на користь ОСОБА_2 компенсацію за заподіяну моральну шкоду у сумі 100 000 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_2 .

22 квітня 2019 року в багатоквартирному будинку 16-В по вулиці Митрополита Василя Липківського у місті Києві , зареєстровано ОСББ, керівником якого з 01 квітня 2020 року являється ОСОБА_3 .

Статутом ОСББ передбачено, що останнє зобов`язане забезпечувати належний санітарний, протипожежний і технічний стан неподільного та загального майна, що належить співвласникам, та санітарний стан прибудинкової території (п. 6.3.1. Статуту), з приводу чого стягує із співвласників будинку відповідні платежі (внески).

18 лютого 2019 року за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки у вищевказаному будинку, провідним інспектором відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Солом`янського РУГУ ДСНС України у м. Києві складено акт № 110, у відповідності до якого контролюючим органом виявлено 22 порушення у сфері техногенної та пожежної безпеки.

28 грудня 2019 року за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки в будинку 16-В, Солом`янським РУГУ ДСНС України у м. Києві складено акт № 1082, у відповідності до якого, контролюючим органом виявлено понад 30 порушень вимог законодавства в питаннях, що стосуються правил пожежної безпеки в Україні.

На підставі складених актів відповідача зобов`язано усунути чисельні та суттєві порушення вимог законодавства в сфері пожежної та техногенної безпеки. Проте, станом на листопад 2020 року вказані порушення усунені не були, а відповідач під різними приводами не допускає представників ДСНС провести у вищевказаному будинку захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Отже, у зв`язку з грубим порушенням представниками ОСББ норм чинного законодавства України, в тому числі й правил пожежної безпеки, останній змушений був звернутися з відповідною заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення, на підставі якої, слідчим Солом`янського УПГУНП в м. Києві було зареєстроване відповідне кримінальне провадження.

В ході проведеного огляду на 22-му поверсі представниками правоохоронних органів із зовнішнього боку дверей, які встановленні позивачем для забезпечення евакуаційного виходу, виявлено металеву зварювальну огороджувальну конструкцію, яка блокує та унеможливлює вихід з квартири позивача та ставить під загрозу життя та здоров`я мешканців вказаної квартири у випадку необхідності проведення евакуації.

Зі змісту постанови Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року вбачається, що встановлення позивачем евакуаційного виходу на 22-му поверсі є законним та не порушує при цьому права жодних співвласників будинку, більше того, такі дії позивача не потребували отримання згоди (волі) інших співвласників будинку, оскільки встановлення евакуаційного виходу було, перш за все, направлено на дотримання правил протипожежної безпеки та будівельних норм з метою збереження життя та здоров`я жителів вказаної вище квартири.

Проте, не звертаючи уваги на наявність вищевказаної постанови, відповідач ігнорує правила пожежної безпеки, норми Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Статут ОСББ «КВАРТЕТ,16-В», ставлячи при цьому під загрозу життя та здоров`я мешканців будинку, а також майно, що їм належить.

Позивач зазначає, що у зв`язку із вищевказаними подіями, він пережив та продовжує переживати сильний емоційний стрес через незаконні, зухвалі, упереджені та протиправні дії відповідача. Позивач не має можливості вести нормальний спосіб життя у зв`язку з тим, що його права з боку відповідача грубо порушуються, він змушений докладати певних зусиль задля відновлення свого порушеного права, зокрема, звертатися до суду, правоохоронних та контролюючих органів, експертів та адвоката, щоб довести неправомірність дій відповідача і, тим самим, притягнути останнього до встановленої законом відповідальності.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року (а.с. 219-230) у задоволенні позову ОСОБА_2 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КВАРТЕТ, 16-В», треті особи: Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві, Солом`янське районне управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві, про зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 20 січня 2022 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги, задовольнити; вирішити питання розподілу судових витрат.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції були порушені строки розгляду даної справи, не надано належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам, що свідчить про поверхневість, упередженість та однобокість розгляду судом даної справи.

На думку скаржника, дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а не адміністративного, як вважає суд першої інстанції.

Скаржник зазначає, що у своїй позовній заяві останній звертав увагу суду на справу № 922/387/20 яка має ідентичний характер та у якій, позовні вимоги були задоволені, та на аналогічні правові позиції, які були висловлені Верховним Судом у постановах від 30 червня 2020 року у справі № 826/7141/16 та від 31 січня 2020 року у справі № 640/4506/19. Проте, суд першої інстанції не взяв до уваги судову практику та не врахував її під час ухвалення оскаржуваного рішення.

Скаржник зазначає, що на підставі актів № 110 від 18 лютого 2019 року та № 1082 від 28 грудня 2019 року відповідача було зобов`язано усунути чисельні та суттєві порушення чинного законодавства в сфері пожежної та техногенної безпеки, ступінь ризику яких оцінено як високий. Проте станом на листопад 2020 року вказані порушення усунуті не були, а відповідач не допускає представників ДСНС провести у будинку заходи державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки. Вказані акти та припис, який було складено на підставі акта № 1082 від 28 грудня 2019 року відповідачем не оскаржувалися, вони не є скасованими або визнаними недійсними, а тому є чинними та такими, що породжують юридичні наслідки для відповідача. Крім того, акти № 110 від 18 лютого 2019 року та № 1082 від 28 грудня 2019 року та приписи видані на їх підставі, вказують на те, що життю, здоров`ю та майну співвласникам будинку № 16-В загрожує небезпека.

Скаржник вважає, що діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях спричинених пережитим сильним емоційним стресом. Також позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, понесені ним у зв`язку із розглядом даної справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Гнатуш Н.В. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, та просила залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду, без змін.

Скаржник до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про доставлення судової повістки-повідомлення на електронну адресу його представника. 19 травня 2022 року на адресу суду від представника скаржника надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність та відсутність скаржника.

Третя особа ГУ ДСНС України у м. Києві (її представник) до суду апеляційної інстанції не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленнями про доставлення судової повістки-повідомлення на її електронну адресу.

Третя особа Солом`янського районного управління ДСНС України у м. Києві (її представник) до суду апеляційної інстанції не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши заперечення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача вжити зазначені ним заходи, суд першої інстанції виходив з того, що правовою підставою для застосування заходів реагування в даних правовідносинах з приводу виконання приписів Акту перевірки від 28.12.2019 року № 1082, що фактично виникли між відповідачем та ГУ ДСНС України у м. Києві, є звернення до адміністративного суду, в повноваження якого входить перевірка взаємовідносин сторін, в тому числі, правомірності складання вказаного акту та з`ясування питання, чи є відповідач відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» відповідальною особою за дотримання законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, а саме забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, яке покладено на суб`єкта господарювання, який є власником або користувачем об`єкта підвищеної небезпеки. Крім того, зважаючи на характер спірних правовідносин та предмет спору, із приводу якого було подано позов, суд дійшов висновку, що такі вимоги мають розглядатись в адміністративному порядку.

Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_2 .

Із протоколу № 1 установчих зборів співвласників ОСББ «Квартет, 16-В» від 02 квітня 2019 року, складеного 17 квітня 2019 року, вбачається, що учасниками зборів прийнято рішення про підписання акту приймання-передачі будинку з ТОВ «ЖБК «Управдом» та прийняти будинок на баланс ОСББ «Квартет, 16-В» (т. І а.с. 128-144).

31 травня 2019 року представниками ОСББ «Квартет, 16-В» та ТОВ «ЖБК «Управдом» складено акт приймання-передачі житлового будинку за адресою: місто Київ, вулиця В.Липківського, 16-В (т. І а.с. 153).

Статутом ОСББ «Квартет, 16-В» (м. Київ, вул.. М. Василя Липківського буд. 16-В), затвердженого загальними зборами співвласників ОСББ «Квартет, 16-В», протокол № 2 від 12 березня 2020 року, визначено обов`язок об`єднання забезпечувати належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна, що належить співвласникам, та належний стан прибудинкової території (т. І а.с. 146-152).

18 лютого 2019 року Солом`янським РУГУ ДСНС України у місті Києві за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки за адресами: місто Київ, вулиця Митрополита Василя Липківського, 16-а , 16-б, 16 в , 16-г складено акт № 110. Згідно вказаного акту, контролюючим органом було виявлено 22 порушення у сфері техногенної та пожежної безпеки по вулиці Митрополита Василя Липківського, 16 В (т. І а.с. 28-41).

28 грудня 2019 року Солом`янським РУГУ ДСНС України у місті Києві за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки за адресою: місто Київ, вулиця Митрополита Василя Липківського, 16 в, складено акт № 1082. Згідно вказаного акту, контролюючим органом було виявлено 32 порушення вимог законодавства в питаннях, що стосуються правил пожежної безпеки (т. І а.с. 42-49).

Із листа Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві № 7101-3397/01 від 24 червня 2020 року вбачається, що посадові особи Головного управління відповідно до наказу № 331 від 11 червня 2020 року у період з 15 червня 2020 року по 16 червня 2020 року намагалися провести позаплановий захід державного нагляду (контролю) стану дотримання законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки в житловому будинку ОСББ «Квартет, 16-В», на вулиці Митрополита Василя Липківського, 16-В. Здійснити зазначений захід держаного нагляду (контролю) не вдалося, про що складено акт стосовно неможливості здійснення заходу державного нагляду (контролю) (т. І а.с. 10).

Із листа Солом`янського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві № 21/1972 від 30 жовтня 2020 року вбачається, що 19 серпня 2020 року відділом запобігання надзвичайним ситуаціям та заходів цивільного захисту Солом`янського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві була проведена позапланова перевірка за результатами якої було складено акт стосовно неможливості здійснення заходу державного нагляду (контролю) від 19 серпня 2020 року № 403 в зв`язку з недопущенням уповноваженої посадової особи ДСНС (її територіального органу) до проведення заходу державного нагляду (контролю). Виходячи з вищенаведеного, відділ немає інформації щодо виконання пунктів приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки ОСББ «Квартет, 16-В» за адресою: місто Київ, вулиця Митрополита Василя Липківського, 16-В (т. І а.с. 17).

Відповідно до частин першої, другої статті 64 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Згідно зі статтею 66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

За правилами пунктів 1, 11, 12, 22 частини першої статті 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить:

здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу;

складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень;

звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей;

здійснення звукозапису, фото- і відеозйомки як допоміжних засобів документування правопорушень у сфері техногенної та пожежної безпеки, підготовка пропозицій щодо запобігання виникненню надзвичайних ситуацій.

За змістом підпунктів 1, 2 пункту 3 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1052, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, основними завданнями ДСНС є, зокрема: реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.

Згідно пункту 48 пункту 4 вищевказаного Положення ДСНС відповідно до покладених на неї завдань: складає акти перевірок, видає приписи, постанови, розпорядження про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, а в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, звертається безпосередньо та через територіальні органи до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту.

Пунктом 7 вищезазначеного Положення визначено, що ДСНС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Частиною 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 70 Кодексу цивільного захисту України, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:

1) недотриманні вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;

2) порушенні вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;

3) випуску і реалізації вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;

4) нездійсненні заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;

5) відсутності на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;

6) невідповідності кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;

7) порушенні правил поводження з небезпечними речовинами;

8) відсутності або непридатності до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;

9) відсутності на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовності до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;

10) неготовності до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання;

11) проведенні робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що перевірка взаємовідносин сторін, щодо здійснення державного нагляду (контролю) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки відноситься до компетенції адміністративного суду.

Таким чином, зважаючи на характер спірних правовідносин та предмет спору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Крім того, врахувавши вищенаведені норми права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не наділений правом вимагати усунення порушень, про які йдеться в Актах № 110 та № 1082.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів є абстрактними, не містять належного обґрунтування негативного впливу на його конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси, а свідчать про незгоду позивача з поведінкою відповідача, що не є тотожним порушенню права, свободи чи інтересу.

Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною першою статті 50 Конституції України встановлено, що кожен має право на безпечне життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Відповідно до ст. 1163 ЦК України фізична особа, життю, здоров`ю або майну якої загрожує небезпека, а також юридична особа, майну якої загрожує небезпека, мають право вимагати її усунення від того, хто її створює.

У разі неусунення загрози життю, здоров`ю, майну фізичної особи або майну юридичної особи заінтересована особа має право вимагати: вжиття невідкладних заходів щодо усунення загрози; відшкодування завданої шкоди; заборони діяльності, яка створює загрозу (ст. 1164 ЦК України).

Згідно зі статтею 1165 ЦК України шкода, завдана внаслідок неусунення загрози життю, здоров`ю, майну фізичної особи або майну юридичної особи, відшкодовується відповідно до цього Кодексу.

Даною статтею передбачено спеціальний вид зобов`язань, які виникають внаслідок створення загрози життю, здоров`ю, майну фізичної або юридичної особи - зобов`язання відшкодування шкоди, завданої внаслідок неусунення такої шкоди.

Цивільно-правова відповідальність за виникнення шкоди в результаті неусунення загрози, створеної життю, здоров`ю, майну фізичної особи або майну юридичної особи - це покладання на особу, що винна у створенні загрози і не усунула її, негативних майнових наслідків такої поведінки, яке супроводжується осудом правопорушника і має на меті захист інтересів потерпілої особи.

За змістом статтей 1163, 1164, 1165 ЦК України регулюються правовідносини щодо виникнення недоговірних зобов`язань між особою, інтересам якої загрожує небезпека, і особою, котра таку небезпеку створює. Підставами виникнення таких зобов`язань є вчинення боржником дій, якими створюється загроза життю, здоров`ю, майну фізичної особи або майну юридичної особи.

Отже, для покладення обов`язку компенсації шкоди, необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що предметом даного позову є зобов`язання відповідача вчинити дії, а його підставою - недотримання відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, внаслідок чого існує реальна загроза життю, здоров`ю, майну усіх співвласників будинку, в тому числі і позивача.

Разом з тим, доказів на підтвердження того, що життю, здоров`ю, майну позивача загрожує реальна небезпека та що цю небезпеку створює саме відповідач, матеріали справи не містять, а відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди.

Посилання скаржника на те, що дана справа підлягає розгляду у порядку цивільного, а не адміністративного судочинства, є необґрунтованим та безпідставним, оскільки перевірка взаємовідносин сторін, щодо здійснення державного нагляду (контролю) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки відноситься до компетенції адміністративного суду.

Посилання скаржника на висновки Верховного Суду викладені у постановах у справах № 922/387/20, № 826/7141/16, № 640/4506/19, є безпідставним, з огляду на відмінність правовідносин у зазначених справах у порівнянні із даною справою.

Посилання скаржника на наявність підстав для стягнення з відповідача компенсації за заподіяну моральну шкоду, є безпідставним, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач створює реальну небезпеку життю, здоров`ю чи майну позивача та що діями відповідача, позивачу було завдано моральну шкоду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Що стосується вимог скаржника про стягнення судових витрат, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 25 травня 2022 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Т.О. Невідома

В.А. Нежура