Справа № 458/266/22
УХВАЛА

30.05.2022 м. Турка

Суддя Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтер есована особа Турківська міська рада Самбірського району Львівської області як орган опіки і піклування, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна,-

ВСТАНОВИВ:

23.05.2022 року заявник ОСОБА_1 звернувся в Турківський районний суд Львівської області із заявою до заінтересованої особи Турківська міська рада Самбірського району Львівської області як орган опіки і піклування про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2022 року у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. передана дана справа.

Ухвалою суду від 25.05.2022 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Турківська міська рада Самбірського району Львівської області як орган опіки і піклування, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна залишено без руху. Надано заявнику ОСОБА_1 строк для усунення недоліків не більше п`яти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі в суд підтверджуючих документів виконання вимог ухвали і усунення недоліків, з підстав, які вказані в мотивувальній частині ухвали.

30.05.2022 року представником заявника ОСОБА_2 подано заяву на виконання вимог ухвали про усунення недоліків.

Заява подана особою, яка згідно вимог ст.47 ЦПК України наділена цивільною процесуальною дієздатністю, оскільки по таким категоріям справ може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність.

Ст.19 ч.2 п.3 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства і цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку окремого провадження.

Згідно ч.7 ст.19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ст.23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції.

Згідно ч.1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки і призначення опікуна, подається до суду за місцем проживання такої особи.

Згідно п.1 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про визнання фізичної особи недієздатною.

Предметом заяви є визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки і призначення опікуна.

Справа підсудна Турківському районному суду Львівської області, оскільки ст.ст. 23, 27, 162 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування такої особи.

Підсудність справи Іванівському районному суду Херсонської області визначається, оскільки відповідає вимогам ст.ст.295-297 ЦПК України.

Заява належить до розгляду в порядку цивільного судочинства розділу 4 глави 6 «Окреме провадження».

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Вимогами ст..294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду а також з врахуванням інших особливостей розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Вимогами ст. 295 ЦПК України передбачено, що заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу.

Заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Окрім цього, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Заінтересованими особами згідно поданої заяви є Турківська міська рада Самбірського району Львівської області як орган опіки і піклування.

Вимогами ст..297 ЦПК України врегульовано вимоги до змісту заяви. У заяві про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи мають бути викладені обставини, що свідчать про психічний розлад, істотно впливають на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, чи обставини, що підтверджують дії, внаслідок яких фізична особа, яка зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо, поставила себе чи свою сім`ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов`язана утримувати, у скрутне матеріальне становище. У заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Форма і зміст поданої заявником заяви відповідає вимогам ст. ст. 293-297,300 ЦПК України, копія заяви з копіями доданих до неї документів приєднано. Справа підсудна даному суду, підстав для залишення заяви без руху, для повернення заяви та відмови у відкритті провадження у справі немає, оскільки згідно п.1 ч.2 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав і суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Окрім цього, згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір (ч. 5 ст. 8 ЦПК України).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17.07.1997 року і набрала чинності для України 11.09.1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) наголошує, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21.02.1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13.10.2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Разом з тим, як зазначає ЄСПЛ, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (п. 57). Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду. В той же час згідно з усталеною практикою ЄСПЛ застосовувані державою обмеження в доступі особи до національного суду не повинні звужувати чи зменшувати залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або такою мірою, що буде нівельована сама суть права. Більше того, встановлене державою обмеження суперечитиме п.1 ст.6 Конвенції, якщо воно не має законної мети і якщо не буде забезпечено пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21.09.1994 року у справі "Фаєд проти Сполученого Королівства" (п. 65), рішення від 18.02.1999 р. у справі "Вайт і Кеннеді проти Німеччини" (п. 59), рішення від 10.05.2001 р. у справі "Т.Р. та К.М. проти Сполученого Королівства" (п. 98), рішення від 10.05.2001 р. у справі "Z. та інші проти Сполученого Королівства" (п. 93), рішення від 12.07.2001 р. у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччині" (п. 45). У цьому контексті ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (рішення у справі "Вайт і Кеннеді проти Німеччини" (п. 67), "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" (п. 45).

Законом України від 03.10.2017 N 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" викладено у новій редакції ЦПК, положеннями якого, зокрема, змінено порядок визнання особи недієздатною та зміст відповідного рішення суду і питання поширення строку дії рішень суду про визнання особи недієздатною на відповідні рішення судів, ухвалених до 15.12.2017 року, то відповідно до ст..58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Однак, у низці своїх рішень ("Nataliya Mykhaylenko v. Ukraine", "Shtukaturov v. Russia" та ін.) ЄСПЛ дійшов висновку, що якщо особа за рішенням суду визнається недієздатною на невизначений термін, тобто національне законодавство не передбачає відповідних гарантій того, що питання поновлення цивільної дієздатності переглядатимуться судами з певною регулярною періодичністю, це становить серйозне втручання у приватне життя такої особи.

Згідно ч.4 ст.293 ЦПК України передбачено, що розгляд справи в порядку окремого провадження про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних, які зобов`язані вчасно з`явитися на запрошення суду для участі в судовому засіданні, у випадку неприбуття в судове засідання без поважних причин вважається неповагою до суду, за що передбачено адміністративну відповідальність, залучити присяжних до здійснення правосуддя по даній справі на строк для закінчення розгляду справи, розпочатої за їхньою участю.

Оскільки ст. 124 Конституції України визначено, що народ безпосередньо бере участь у здійсненні правосуддя через присяжних, згідно рішення Турківської міської ради Львівської області на підставі подання територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області обрано присяжних в Турківському районному суді Львівської області, враховуючи діючі норми процесуального закону, розгляд справи проводити за участі у складі одного судді і двох присяжних.

Згідно ч.2 ст.294 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження, з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Окрім цього, для забезпечення своєчасного та правильного вирішення справи судом проводяться дії до судового розгляду в частині залучення заінтересованих осіб.

Процесуальним приводом для залучення у справу осіб є клопотання самої особи, яка бажає брати участь у справі в статусі такої особи; клопотання особи, яка бере участь у справі, зокрема сторони; ініціатива суду.

Підставою участі сторін у справі є їх юридична заінтересованість, яка грунтується на матеріально-правових відносинах з однією із сторін даної цивільної справи.

Матеріальною підставою залучення осіб є обгрунтоване припущення, що судове рішення може вплинути на права і обов`язки осіб, які не є стороною у справі. Судове рішення може вплинути на права або обов`язки особи, якщо між цією особою і стороною існують певні правовідносини, які за наслідками вирішення справи можуть змінитися або припинитися, або якщо на підставі рішення суду між стороною особою виникнуть нові правовідносини (права і обов`язки).

Підставою залучення для участі у справі осіб з ініціативи ініціатора судового розгляду є відповідне клопотання. Клопотання може бути усним (заявляється в судовому засіданні) або письмовим. Письмове клопотання може бути окремим або міститись в тексті позовної заяви.

Підставою для вступу (залучення) в судовий процес особи є її певна заінтересованість у результатах вирішення справи - ймовірність виникнення в майбутньому в неї прав та обов`язків.

Оскільки заінтересовані особи є специфічними суб`єктами окремого провадження і відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України вони мають статус осіб, які беруть участь у справі, з огляду на заявлений предмет судового розгляду, яким є встановлення юридичних фактів або станів, а також підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, враховуючи те, що об`єктом судового захисту в окремому провадженні виступає охоронюваний законом інтерес, і ухвалене судове рішення за результатами судового розгляду вплине на права та інтереси особи, яка не є стороною у справі, суд приходить до висновку про залучення до участі у розгляді справи в якості заінтересованої особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з врахуванням наступного.

Вимогами ст. 47 ЦПК України передбачено, що в суд може звертатися особа, яка наділена цивільною процесуальною дієздатністю, а в даній справі заявниця просить визнати ОСОБА_3 недієздатною особою та встановити над ним опіку.

Згідно зі ст. 299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування.

Судом враховано те, що рішенням Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" констатовано, що відсутність у заявниці можливості безпосередньо вимагати поновлення своєї цивільної дієздатності призвела до того, що це питання не розглядалося судами взагалі. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні зазначив, що "відсутність судового розгляду цього питання, яка серйозно вплинула на численні аспекти життя заявниці, не можна виправдати легітимними цілями, що лежать в основі обмеження доступу до суду осіб, визнаних недієздатними" (п. 40). За таких обставин ЄСПЛ дійшов висновку, що ситуація, в якій опинилася заявниця, призвела до відмови у правосудді щодо можливості забезпечення перегляду її цивільної дієздатності, тобто було порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ЄСПЛ в рішенні від 27.03.2008 року у справі «Штукатуров проти Росії» (заява № 44009/05) зазначив, що, вирішуючи справу про визнання особи недієздатною виключно на підставі письмових доказів, не побачивши і не почувши особу, суд порушив її право на справедливий судовий розгляд, передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України у Рішенні від 01.06.2016 року у справі № 2-рп/2016 зазначив, що недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод; хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, у тому числі право на свободу та особисту недоторканність, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про психіатричну допомогу» особи, яким надається психіатрична допомога, мають право на особисту участь у судових засіданнях, висловлення своєї думки щодо висновків лікарів-психіатрів у судовому засіданні при вирішенні питань, пов`язаних із наданням їм психіатричної допомоги та обмеженням у зв`язку з цим їх прав.

Окрім цього, згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір (ч. 5 ст. 8 ЦПК України).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17.07.1997 року і набрала чинності для України 11.09.1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) наголошує, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21.02.1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13.10.2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Разом з тим, як зазначає ЄСПЛ, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (п. 57). Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду. В той же час згідно з усталеною практикою ЄСПЛ застосовувані державою обмеження в доступі особи до національного суду не повинні звужувати чи зменшувати залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або такою мірою, що буде нівельована сама суть права. Більше того, встановлене державою обмеження суперечитиме п.1 ст.6 Конвенції, якщо воно не має законної мети і якщо не буде забезпечено пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21.09.1994 року у справі "Фаєд проти Сполученого Королівства" (п. 65), рішення від 18.02.1999 р. у справі "Вайт і Кеннеді проти Німеччини" (п. 59), рішення від 10.05.2001 р. у справі "Т.Р. та К.М. проти Сполученого Королівства" (п. 98), рішення від 10.05.2001 р. у справі "Z. та інші проти Сполученого Королівства" (п. 93), рішення від 12.07.2001 р. у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччині" (п. 45). У цьому контексті ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (рішення у справі "Вайт і Кеннеді проти Німеччини" (п. 67), "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" (п. 45).

Законом України від 03.10.2017 N 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" викладено у новій редакції ЦПК, положеннями якого, зокрема, змінено порядок визнання особи недієздатною та зміст відповідного рішення суду і питання поширення строку дії рішень суду про визнання особи недієздатною на відповідні рішення судів, ухвалених до 15.12.2017, то відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Однак, у низці своїх рішень ("Nataliya Mykhaylenko v. Ukraine", "Shtukaturov v. Russia" та ін.) ЄСПЛ дійшов висновку, що якщо особа за рішенням суду визнається недієздатною на невизначений термін, тобто національне законодавство не передбачає відповідних гарантій того, що питання поновлення цивільної дієздатності переглядатимуться судами з певною регулярною періодичністю, це становить серйозне втручання у приватне життя такої особи.

Таким чином, особа, щодо якої розглядається справа окремого провадження про визнання її недієздатною, має право на участь у слуханні справи та на справедливий розгляд своєї справи. Зокрема, така особа повинна бути повідомлена про розгляд справи, їй має бути роз`яснено її права, вона повинна мати можливість за бажання скористатися безоплатною правовою допомогою і брати участь у судових засіданнях.

Навіть у разі наявності реальних, доведених застережень щодо небезпеки безпосередньої участі цієї особи у розгляді справи для інших осіб або для неї самої суд повинен, принаймні, мати візуальний контакт із такою особою, а краще опитати її (за необхідності дистанційно, у режимі відеоконференції). Якщо на момент розгляду справи особа позбавлена волі як психічно хвора, суд має перевірити законність підстав позбавлення волі такої особи, щоб гарантувати права людини на свободу та справедливий суд.

Оскільки дана справи розглядається в порядку окремого провадження, суд вбачає за доцільне віднести ОСОБА_3 як особу, яку просить заявник визнати недієздатним і встановити над ним опіку до заінтересованих осіб, оскільки як форма його участі у справі, яка не залежить від наявності в нього цивільної процесуальної дієздатності, і зводиться до процесуальних дій, як висловлення думки і позиції щодо визнання недієздатною і встановлення над ним опіки, оскільки взаємовідносини такої особи із заявницею залежать від обставин, що підлягають встановленню та можуть вплинути на його права і обов`язки, а також рішення у справі зумовлює зміну правового статусу опікуна та підопічної особи, виникнення у них взаємних прав та обов`язків.

Заява про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки і призначення опікуна, відповідає вимогам ст.ст. 175, 177, 297 ЦПК України.

Підстав для відмови у відкритті провадження, залишення заяви без руху на момент відкриття провадження у справі не встановлено, а тому необхідно відкрити провадження у справі та призначити судовий розгляд.

Приймаючи до уваги те, що заявник наділений цивільною процесуальною дієздатністю, проживаючи в Самбірському районі, звернувся в Турківський районний суд Львівської області із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки і призначення опікуна, підстав для залишення заяви без руху або для відмови у відкритті провадження у цивільній справі на момент відкриття провадження не вбачається, тому вважаю за можливе відкрити провадження у цій справі та призначити судовий розгляд.

Керуючись ст.ст.2-5,10,12,19,23,27,28,175,177,187,190,210,258-261,293-299 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти до розгляду заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Турківська міська рада Самбірського району Львівської області як орган опіки і піклування та ОСОБА_3 , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна.

Відкрити провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Турківська міська рада Самбірського району Львівської області як орган опіки і піклування та ОСОБА_3 , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна.

Для забезпечення своєчасного та правильного вирішення справи провести такі дії до судового розгляду: 1) вивчити матеріали справи; 2) визначити час і місце судового розгляду справи; 3) залучити зацікавлені особи 3) витребувати документи .

Розгляд справи провести в порядку окремого провадження в складі одного судді і двох присяжних.

Призначити по справі судове засідання 20.06.2022 року о 15.00 год в залі судових засідань в приміщенні Турківського районного суду Львівської області за адресою: 82500 Львівська область м. Самбірський район м.Турка вулиця Молодіжна,23, про що повідомити сторони.

В судове засідання викликати заявників, представників заінтересованих осіб.

Визнати явку сторін по справі в судові засідання обов`язковою.

Копію ухвали про відкриття провадження в справі невідкладно надіслати особам, які беруть участь у справі.

До визначеної дати судового засідання витребувати в ОСОБА_1 усю наявну інформацію стосовно перебування ОСОБА_3 на лікуванні в психіатричних стаціонарах, кількість госпіталізацій, взяття на облік психоневрологічним закладом охорони здоров`я, проведено кількість ліжко-днів госпіталізації, супутні розлади психіки та поведінки, супутні захворювання, з приводу лікування, примусового лікування, або які були інші мети направлення на лікування, виписана додому чи в інший психіатричний заклад або у заклади спеціального лікування, результати лікування, код діагнозу за МКХ-10, заключний діагноз.

До визначеної дати судового засідання витребувати в заінтересованої особи Турківської міської ради Самбірського району Львівської області як органу опіки і піклування:

-правовстановлюючі документи стосовно правового статусу органу опіки та піклування Турківської міської ради Самбірського району Львівської області,

-правовстановлюючі документи стосовно правового статусу Турківської міської ради Самбірського району Львівської області,

-зобов`язати Турківську міську раду Самбірського району Львівської області як органу опіки і піклування підготувати подання висновку щодо доцільності/недоцільності призначити опікуном ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 .

Зобов`язати заінтересовану особу до визначеної дати судового засідання, скерувати на електронну адресу суду (), а в подальшому на юридичну адресу суду (82500 Львівська область м. Самбірський район м.Турка вулиця Молодіжна,23) належним чином завірені копії документів, які підтверджують повноваження особи або представника, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Встановити заінтересованій особі строк п`ять днів із дня вручення ухвали у справі, протягом якого заінтересована особа має право подати пояснення щодо заяви. Копія пояснення повинна бути надіслана (надана) заявнику одночасно з надісланням (наданням) такого пояснення до суду

Заінтересованій особі подати до суду відзив на заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а сторонам його копію з доданими до нього документами. Роз`яснити заінтересованій особі її право заперечувати проти заяви, посилаючись на незаконність вимог заявника, їх необґрунтованість, відсутність у заявника права на звернення до суду або наявність перешкод для відкриття провадження у справі. Заперечення проти заяви можуть стосуватися всіх заявлених вимог чи їх певної частини або обсягу.

Встановити заінтересованій особі строк десять днів із дня отримання відзиву, протягом якого заінтересована особа має право подати пояснення щодо відзиву. Копія пояснення повинна бути надіслана (надана) заявнику одночасно з надісланням (наданням) такого пояснення до суду.

Заявник має право подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву, а заінтересована особа заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Роз`яснити особам, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є труднощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

Роз`яснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи (заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення заінтересованої особи щодо заяви або відзиву) є їхнім правом. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Попередити учасників справи про недопустимість зловживання процесуальними правами, шляхом подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; умисного неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі, тощо.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. У разі, якщо подання скарги, заяви, клопотання буде визнане зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Інформацію щодо справи, що розглядається учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет на офіційній веб-сторінці суду: http://court.gov.ua; https://tk.lv.court.gov.ua/.

Копію ухвали про відкриття провадження, копію заяви з копіями доданих до неї документів надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена у зв`язку з порушенням правил підсудності протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р.І.Ференц