У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Мельник Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -

В С Т А Н О В И В:

20.12.2021 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність Солом`янського районний відділ ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), в якій він просить:

- визнати бездіяльність Солом`янського районний відділ ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) щодо не зняття арешту з всього нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 6697245 від 29.02.2008 року, неправомірною;

- зобов`язати Солом`янський районний відділ ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту з всього нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 6697245 від 29.02.2008 року згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 6325565 від 15.02.2008 року ВДВС Солом`янського РУЮ м. Києва на виконання рішення суду у справі № 2-3507.

В обґрунтування поданої скарги заявник зазначає, що він є власником нерухомого майна у м. Києві. Маючи намір укладання договору відчуження своєї власності у 2021 року він дізнався, що на все його майно було накладено арешт на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 6325565 від 15.02.2008 року ВДВС Солом`янського РУЮ м. Києва на виконання рішення суду у справі № 2-3507 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «ОТП Банк» заборгованості.

Проте, 26.09.2008 року вказане рішення було скасовано і в подальшому позов залишено без розгляду.

З листа виконавчої служби від 11.08.2015 року вбачається, що 02.02.2009 року виконавче провадження, в якому ОСОБА_1 зазначений боржником, було закінчено, однак арешт скасований не був.

22.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про скасування постанови про накладення арешту, але у зв`язку з карантинними обмеженнями, 14.12.2021 року отримав в телефонному режимі усну відмову. У зв`язку з викладеним, просить задовольнити вимоги скарги.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.12.2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися в порядку, визначеному процесуальним законом.

13.01.2022 року заявником було подано заяву, з якої вбачається, що він скаргу підтримує, просить проводити розгляд справи без його участі.

На електронну адресу суду надійшов лист за підписом старшого державного виконавця Р.Бурлаки про відкладення розгляду справи.

Разом з тим, відповідно до чинного законодавства неявка учасників справи, в тому числі представника органу, дії якого оскаржуються, не перешкоджає розгляду скарги.

Тому, враховуючи визначені цивільним процесуальним законодавством скорочені строки розгляду скарги, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що при відкритті виконавчого провадження № 6325565 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3507 від 29.01.2008 року, виданого Солом`янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «ОТП Банк» заборгованості постановою головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві Чепурного В.М. від 15.02.2008 року було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , з забороню здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить, в межах суми боргу.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду від 26.09.2008 року заочне рішення від 06.12.2007 року, на виконання якого був виданий вказаний вище виконавчий лист, було скасовано.

Ухвалою Солом`янського районного суду від 26.06.2009 року цивільну справу за позовом ЗАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу залишено без розгляду.

З листа ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 11.08.2015 року вбачається, що 02.02.2009 року державним виконавцем Адаменко О.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 6325565 на підставі п. 4 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що ухвалою № 2-п-35-1/08, виданою 26.09.2008 року Солом`янським районним судом м. Києва, скасовано заочне рішення від 06.12.2007 року, на основі якого був виданий виконавчий лист № 2-3507 від 29.01.2008 року.

В вказаному листі виконавець вказує положення ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та в той же час також зазначає, що в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень не міститься інформації про зняття арешту з майна боржника. Також повідомляє про можливість звернення до суду з позовом.

Скаржником була направлена відповідна заява про скасування постанови про накладення арешту, але письмової відповіді так отримано і не було.

Виходячи зі змісту п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця.

Аналогічної позиції притримується Верховний Суд, зокрема, у постанові від 28.10.2020 року (справа № 204/2494/20), в якій зазначено, що повернення державним виконавцем своєю постановою виконавчого документу стягувану не змінює характеру правовідносин та вимоги боржника про скасування арешту майна не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки у такому випадку позивач одночасно має бути й відповідачем, так як його майно арештовано державним виконавцем і він є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до вимог ст. ст. 42, 48, 175, 447 ЦПК України.

Боржник у виконавчому провадженні не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України (постанова Верховного Суду від 24.05.2021 року у справі № 712/12136/18).

Так, відповідно до ст.ст. 447-449 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року (в редакції, чинній станом на день винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із ст. 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із ст. 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із ст. 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до пункту 4.10.2. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року (в редакції, чинній на момент прийняття державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження), якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно з висновком Верховного Суду, який міститься у постанові від 27.03.2020 року (справа № 817/928/17), не зняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання зняти арешт з нерухомого майна позивача.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що вимоги заявника є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині зобов`язання органу державної виконавчої служби зняти арешт на майно ОСОБА_1 , накладений постановою від 15.02.2008 року в рамках виконавчого провадження № 6325565.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 268, 263-264, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), задовольнити.

Зобов`язати Солом`янський районний відділ державний виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати арешт з всього майна, що належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), накладений постановою головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві Чепурного Віталія Миколайовича від 15 лютого 2008 року в рамках виконавчого провадження № 6325565.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 18 січня 2022 року.

Суддя: