Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2356/21

Провадження № 2/126/186/2022

"11" січня 2022 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудя О.Г.

секретар Кучанська В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з даним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обгрунтовують тим, що 24.10.1997 року вона- ОСОБА_4 одружилась з ОСОБА_5 , спільне прізвище « ОСОБА_6 ».

27.06.2001 року, ОСОБА_7 придбала у ОСОБА_8 житловий будинок, що по АДРЕСА_1 та підтверджується договором купівлі-продажу від 27.06.2001 року.

Рішенням Бершадського районного суду у справі № 2-1494 від 26.10.2004 року, шлюб між ОСОБА_5 та позивачкою розірвано.

В житловому будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , окрім неї зареєстровані:

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_2 виїхав з її будинку у 2015 році, а ОСОБА_3 виїхав у 2017 році у невідомому напрямку, проте до цього часу зареєстровані в її житловому будинку.

Відповідачі хоча й зареєстровані у її будинку, проте втратили право на проживання. Будь яких договорів найму (оренди) з відповідачами вона не укладала. Добровільно знятися з реєстрації відповідачі не бажають, тому вона змушена звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не явилася надала заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просила слухати у її відсутність.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не явилися, причини неявки не повідомили. Ні відзиву, ні жодних клопотань від них до суду не надходило.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 24.10.1997 року ОСОБА_4 одружилась з ОСОБА_5 , про що вчинено актовий запис № 105 в Бершадському відділі РАГС, спільне прізвище « ОСОБА_6 ».

27.06.2001 року, ОСОБА_7 придбала у ОСОБА_8 житловий будинок, що по АДРЕСА_1 та підтверджується договором купівлі-продажу від 27.06.2001 року, який укладено у письмовій формі, посвідчений нотаріально і зареєстрований у реєстрі під № 1317 від 27.06.2001 року.

Рішенням Бершадського районного суду у справі № 2-1494 від 26.10.2004 року, шлюб між ОСОБА_5 та позивачкою розірвано, що підтверджується копією рішення Бершадського районного суду та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції Вінницької області від 21.01.2009 року.

В житловому будинку, належному позивачці і розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , окрім неї зареєстровані:

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується витягом Бершадської міської ради № 1489 від 09.09.2021 року.

Позивачка зазначає, що ОСОБА_2 виїхав з її будинку у 2015 році, а ОСОБА_3 виїхав у 2017 році у невідомому напрямку, однак на даний час зареєстровані в її житловому будинку, хоча давно в ньому не проживають, що також підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ..

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім`ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов`язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. У той же час, умови збереження житла за цивільним законодавством визначаються строками встановленими за згодою сторін, абсолютне право власності на житло не обмежується ні строками, ні територією.

Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може биту безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців.»

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до абз. 2 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом заняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення право власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичною особою померлою».

Отже, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що оскільки факт відсутності відповідачів за місцем своєї реєстрації понад 1 рік встановлено, а визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням має для позивача як власника житла важливе юридичне значення, позов слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 4, 5, 10, 76-82, 89, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 ) про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. Г. Рудь