ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2809/22 Справа № 210/6729/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариство АрселорМіттал Кривий Ріг на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що ОСОБА_1 перебуваючи в трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «АрселорМіттал Кривий Ріг», знаходячись на робочому місці, отримала ушкодження здоров`я. Нещасний випадок стався за наступних обставин: 02 січня 2018 року о 19 годині ОСОБА_1 та її напарниця ОСОБА_2 приступили до виконання обов`язків операторів котельної. Приблизно о 20 годині ОСОБА_1 по телефону від майстра зміни ОСОБА_3 дізналась про те, що о 20 годині за нею приїде черговий автомобіль та відвезе її на «снігоборотьбу». Після прибуття автомобіля до АПК № 1 парогазового цеху, ОСОБА_1 при виході з пасажирського салону автомобіля ГАЗ 3307, д/н НОМЕР_1 , впала та отримала ушкодження здоров`я, яке відповідно до діагнозу КЗ «Криворізька міська лікарня №1» ДОР, визначене, як «закритий перелом шийки лівої плечової кістки із задовільним стоянням уламків. Шифр МКХ-10-s 42.2. Первинним оглядом МСЕК Позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 25% безстроково. Внаслідок нещасного випадку, який стався з вини відповідача, позивач відчув сильний фізичний біль, порушено нормальні життєві зв`язки позивача, вона змушена тривалий час проходити численні медичні обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування. Окрім того, Позивачу було здійснено оперативне втручання та встановлено імплант. Позивач не може повернутися до повноцінного образу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні та фоні сильних больових відчуттів. Вказане негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах позивача, який в тому числі не має можливості приділяти належної уваги своїй родині.

З урахуванням вказаних обставин, позивач просить стягнути на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я 160 000,00 грн без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2021 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я 120 000,00 грн без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 1 200,00 грн (а.с. 47-49).

Не погодившись з даним рішенням суду, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог (а.с. 52-55).

В своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Позивач правом на подачу відзиву, передбаченим ст. 360 ЦПК України не скористалась.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Акту № 23 розслідування нещасного випадку, що стався 22 січня 2018 року о 20 год. 30 хв. на Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг» форми Н-1/П від 20 липня 2021 року, 22.01.2018 року о 18 годині 40 хвилин згідно з робочим графіком, прийшовши на зміну, оператор котельної 5 розряду парогазового цеху енергетичного департаменту ОСОБА_1 ознайомилась зі змінним завданням. О 19 годині 00 хвилин від змінного майстра дізналася, що о 20 годині 00 хвилин за нею приїде черговий автомобіль та відвезе її на снігоборотьбу. Після того, як автомобіль приїхав до адміністративно-побутового корпусу № 1 парогазового цеху, водій зупинив машину а вийшов з неї. При спробі вийти з пасажирського салону (будки) автомобіля, ОСОБА_1 вистрибнула з кабіни для перевезення робітників, послизнулась та впала на бетонну площадку. Побачивши ОСОБА_1 , лежачою на площадці, водій автоколони № 9 цеху пасажирського автотранспорту ОСОБА_4 та слюсар-ремонтник парогазового цеху ОСОБА_5 підняли її та допомогли дійти до АПК. Після запитання ОСОБА_3 , чи потрібно звернутися до здоров пункту підприємства, ОСОБА_1 відповіла, що болить не сильно. Після цього ОСОБА_1 відправилась на прибирання снігу, де працювала до 24 години 00 хвилин. Після закінчення робіт по прибиранню снігу, ОСОБА_1 була доставлена на своє робоче місце. По закінченню зміни о 07 годині 05 хвилин 23.01.2018 року ОСОБА_1 пішла додому. Находячись вдома, ОСОБА_1 звернулась до травмпункту комунального закладу «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР за медичною допомогою, де їй був поставлений діагноз - закрити перелом шийки лівої плечової кістки із задовільним стоянням уламків.

Відповідно Акту № 23 форми Н-1/П «розслідування нещасного випадку, що стався 22 січня 2018 року о 20 год. 30 хв. на Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг»» та трудової книжки позивача на момент настання нещасного випадку потерпіла являлася працівником ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

За висновком комісії, відповідно до акту форми Н-1/П, нещасний випадок з позивачем визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Відповідно до п. 5 акту форми Н-1/П, основною причиною настання нещасного випадку являється невиконання вимог інструкції з охорони праці, порушення вимог п. 1.13 «Інструкції з охорони праці «Загальні вимоги безпеки для робітників підприємства» ОП. 228.01.16, затвердженої заступником генерального директора з охорони праці та промислової безпеки ОСОБА_6 . Супутні, шкідливі або небезпечні фактори, устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння, аварії) відсутні.

Пунктом 8 акту форми Н-1/П до осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, віднесено працівників відповідача, а саме: ОСОБА_1 , оператора котельної 5 розрядку парогазового цеху енергетичного департаменту Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», не подбала про особисту безпеку та здоров`я в процесі виконання робіт під час знаходження на території підприємства, чим порушила вимоги п. 1.13 «Інструкції з охорони праці «Загальні вимоги безпеки для робітників підприємства» ОП. 228.01.16, затвердженої заступником генерального директора з охорони праці та промислової безпеки ОСОБА_6 (а.с. 9-18).

Згідно довідки виданої лікарем Комунального закладу «Криворізька міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» від 28.06.2018 року, ОСОБА_1 , лікувалась у травматолога з 23.01.2018 року по 20.04.2018 рік. Виявлено при профогляді: наслідки травми яка відбулася 22.01.2018 року у вигляді закритого перелому шийки лівої плечової кістки із задовільним стоянням уламків (а.с. 28).

Відповідно Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА № 061028 від 02.11.2021 року, ОСОБА_1 вперше встановлено втрату професійної працездатності в ступені 25%, з 1 листопада 2021 року і безстроково, визначена потреба в медикаментозному лікуванні, потреба в забезпеченні ВМП по висновку ЛКК ЛПЗ (а.с. 7-8).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 виходив з того, що є доведеним спричинення відповідачем ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" позивачу шкоди здоров`ю, провину відповідача в її спричиненні та причино-наслідковий зв`язок між виною підприємства - відповідача, а саме: не виконанням свого обов`язку по створенню з безпечних умов праці, та настанням у позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності первинно в ступені 25%, тому роботодавець зобов`язаний відшкодувати спричинену позивачу втратою здоров`я моральну шкоду, яку суд визначив у розмірі 120 000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, однак не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Так, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

З огляду на положення ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я (ч. 2 цієї норми).

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець-зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 173 зазначеного кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року встановлено, що обов`язок з відшкодування моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Судом встановлено, що внаслідок трудового каліцтва позивачу заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації її фізичних можливостей, змінився її звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, що призводить до порушення її звичайного способу життя та вимагають від неї додаткових зусиль для його організації.

Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що "громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди". Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як роз`яснено у п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем професійної працездатності у зв`язку з нещасним випадок на виробництві, під час роботи на підприємстві позивачу спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача і колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», що розмір моральної шкоди, стягнутий судом першої інстанції не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.

На думку колегії суддів, визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь позивача, суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини справи, засади розумності, виваженості та справедливості.

За таких обставин, колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивача була заподіяна шкода, внаслідок якої вона втратила працездатність, первинно, в ступені 25 %, а також те, що позивач переносить щоденно моральні переживання, процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя, в момент отримання травм та в період лікування, позивач відчуває фізичні страждання та біль, також, остання відчуває психологічний дискомфорт, що постійно і негативно позначається на її душевному та фізичному станах, при цьому, враховуючи, що актом форми Н-1/П встановлено в тому числі і наявність вини позивача, яка виразилась в порушенні вимог п. 1.13 «Інструкції з охорони праці «Загальні вимоги безпеки для робітників підприємства», колегія суддів, вважає необхідним змінити рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 зменшивши його з 120 000 грн. до 60 000 грн.

На думку колегії суддів, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, що будь-яких порушень законодавства про працю стосовно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з отриманим позивачем ушкодженням здоров`я, відповідач не вчиняв, оскільки, судом першої інстанції вже було надано правову оцінку вказаним доводам, а тому вказані доводи додатковому правовому аналізу не підлягають.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

У зв`язку із зменшенням розміру стягнутої судом першої інстанції моральної шкоди підлягає зменшенню стягнутий судом першої інстанції розмір судового збору, з огляду на наступне.

Згідно положення, закріпленого в п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнена від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п. 3 ч. 3 ст. 175, п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подала позов про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництвіта визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року, справа № 761/11472/15-ц.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру судового збору, стягнутого з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави пропорційно до задоволених вимог і зменшивши його з 1 200 гривень до 908,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»- задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2021 рокузмінити в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 , зменшивши цей розмір з 120 000 грн. до 60 000 грн.

Рішення суду змінити, зменшивши розмір стягнутого з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судового збору з 1 200,00 грн до 908,00 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова