ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 травня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/1927/21

Головуючий у першій інстанції - Пархоменко П. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/544/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

із секретарем - Шкарупою Ю.В.,

учасники справи:

позивач (заявник) - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову - Служба у справах дітей Бахмацької міської ради Чернігівської області, Батуринська міська рада Чернігівської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20 січня 2022 року (місце ухвалення - м. Бахмач) про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову (після відкриття провадження у справі). В обгрунтування посилалась на те, що в провадженні Бахмацького районного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей, проте відповідач чинить перешкоди і забороняє спілкуватись з її неповнолітніми доньками, про що він не заперечував у судовому засіданні.

У заяві про забезпечення ОСОБА_1 просить в порядку забезпечення позову до набрання рішенням законної сили визначити графік побачення з дітьми: у січні 2022 року - 24, 27, 31 січня з 15:30 до 18:30 за адресою: АДРЕСА_1 , без присутності батька та баби; в лютому 2022 року - 4, 8, 12, 16, 21, 24, 28 лютого з 15:30 до 18:30 за місцем проживання матері, без присутності батька та баби, з можливісю прогулянки в межах міста Бахмач; в подальшому - кожного вівторка та п`ятниці з 15:30 до 18:30 за місцем проживання матері, без присутності батька та баби, з можливісю прогулянки в межах міста Бахмач. Також просить зобов`язати ОСОБА_2 не чинити їй перешкод побаченням з її неповнолітніми доньками та забезпечити присутність дітей у вказані дні та час за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Бахмацького районного суду від 20.01.2022 заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволена частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожної суботи місяця з 10:00 год. до 13:00 год. у присутності батька.

Обгрунтовуючи ухвалу, суд першої інстанції прийшов до висновку, що мати, яка на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Судом враховано взаємовідносини сторін, наявність між ними конфлікту, наявні рекомендації органу опіки та піклування, результати проведених зустрічей фахівців із дітьми працівниками, побачення матері з дітьми під час розгляду справи в суді необхідно здійснювати в присутності батька за графіком визначеним судом, тому суді дійшов висновку про часткове задоволення заяви.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Бахмацького районного суду від 20.01.2022 та постановити нову ухвалу про відмову ОСОБА_1 в забезпеченні позову.

За доводами апеляційної скарги оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норма процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обгрунтування скарги заявник посилається на те, що позивачем до заяви про забезпечення позову не додано доказів чинення ним перешкод у спілкуванні з дітьми, а судом не взято до уваги небажання дітей спілкуватись з матр`ю.

Також заявник посилається, що забезпечення позову шляхом встановлення побачень з дітьми у певні дні фактично є вирішенням позовних вимог про усунення першкод у спілкуванні дітьми, які позивачем не заявлялись.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду учасниками справи подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Від Служби у справах дітей Бахмацької міської ради Чернігівської області, Батуринської міської ради та представника ОСОБА_2 - адвоката Ковалюх В.М. надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.03.2008, який розірвано на підставі рішення Бхмацького районного суду від 16.12.2020 (а.с. 19).

Сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 17, 18).

За матеріалами справи, неповнолітні діти, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають разом з батьком, ОСОБА_2 , за місцем його реєстрації (а.с. 38).

У вересні 2021 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей.

Рішенням виконавчого комітету Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області № 2 від 24.11.2021 затверджено висновок про визначення місця проживання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з батьком - ОСОБА_2 (а.с. 48-49).

Тому у січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову шляхом створення умов, необхідних для спілкування з дітьми на час вирішення спору.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що мати, яка на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Судом враховано взаємовідносини сторін, наявність між ними конфлікту, наявні рекомендації органу опіки та піклування, результати проведених зустрічей фахівців із дітьми працівниками, побачення матері з дітьми під час розгляду справи в суді необхідно здійснювати в присутності батька за графіком визначеним судом, тому суді дійшов висновку про часткове задоволення заяви.

З вимог апеляційної скарги вбачається, що ухвала Бахмацького районного суду оскаржується в частині задоволених вимог. В іншій частині ухвала суду не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки він відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно п.3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Також заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ст. 15 Закону України Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Апеляційний суд враховує також наступне.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16.07.2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

Також ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дитини. Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір`ю.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25.11.2020 року у справі № 760/15413/19 (провадження № 61-9164св20), від 17.05.2021 року в справі № 761/25101/20 (провадження № 61-1092св21), від 15.09.2021 року в справі № 752/6099/20 (провадження № 61-13598св20).

Отже, системний аналіз наведених норм права та сталої судової практики дає підстави вважати, що мати, яка на час вирішення справи щодо визначення місця проживання дітей, проживає окремо від дітей, також має право на особисте спілкування з ними, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дітей і таке спілкування відбувається саме в інтересах дітей.

Заявницею надано належні та допустимі докази для задоволення заяви про забезпечення в частині зобов`язання батька дитини, ОСОБА_2 , надання можливості ОСОБА_1 у визначений час побачення, спілкування та спільного проведення часу з неповнолітніми доньками.

Встановлено, що на розгляді в Бахмацькому районному суді перебувала цивільна справа за позовом, поданим 10.09.2022, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей. У позові ОСОБА_1 просила визначити місце проживання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нею, ОСОБА_1 ; визначити місце проживання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею, ОСОБА_1 (а.с. 9-16). Рішенням Бахмацького районного суду від 16.02.2022 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, відмовлено (а.с. 86-91).

Запропонований позивачкою спосіб забезпечення позову відповідає характеру спірних правовідносин, є співмірним, відповідає інтересам дітей, не призведе до порушення їх прав, оскільки спілкування матері з дітьми буде відбуватись у присутності батька, що унеможливить негативний вплив на дітей та будь-які неправомірні дії.

Доводи апеляційної скарги про те, що забезпечення позову шляхом встановлення побачень з дітьми у певні дні фактично є вирішенням позовних вимог про усунення першкод у спілкуванні дітьми, які позивачем не заявлялись, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції в оскаржуваній частині, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції, здійснено оцінку обґрунтованості доводів заявниці щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з урахуванням права матері на особисте спілкування з дітьми, відсутність випадків, які обмежують право на таке спілкування, а також враховано, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дітей і саме під час вирішення цього спору підлягають доведенню твердження позивачки, тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для забезпечення позову.

Заначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 490/1087/21.

Не можуть бути підставою для скасування ухвали суду і доводи апеляційної скарги щодо небажання дітей спілкуватись з матір`ю, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд враховує, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про набрання рішенням Бахмацького районного суду від 16.02.2022 про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей, законної сили.

Також апеляційний суд враховує, що з 24.02.2022 Україна зазнала широкомасштабного вторгнення на свою територію російських військ і наразі перебуває в умовах воєнного стану відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», тому неообхідно виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків до закінчення воєнного стану, що також впливає на визначення строку набрання рішенням суду по суті спору законної сили.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01.06.2022.

Головуючий Судді: