Справа № 148/74/21
Провадження № 22-ц/801/1003/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саламаха О. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 рокуСправа № 148/74/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

за участі секретаря судового засідання Кобенди Ю. О., представника особи, яка подала апеляційну скаргу, відповідача Тульчинської міської ради Вінницької області Мазур О. А., позивачки ОСОБА_1 , розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного прова-дження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради Вінницької

області, за участі представника третьої особи, яка не заявляє самостійних

вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Сектору культури,

молоді та спорту Тульчинської районної державної адміністрації Вінниць-

кої області про скасування наказу щодо звільнення з роботи, поновлення

на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за апеляційною скаргою голови Тульчинської міської ради Вінницької області Весняного Валерія Михайловича на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 серпня 2021 року, ухвалене в приміщенні суду у м. Тульчині Вінницької області за головування судді Саламахи О. В., повний текст якого складений 27 серпня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

15 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулася у Тульчинський районний суд Вінницької області з позовом до Тульчинської районної централізованої бібліотечної системи, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Сектору культури, молоді та спор-ту Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області про скасування наказу щодо звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позов умотивований наступ-ними обставинами. Наказом від 29 грудня 2020 року № 12-К директора Туль-чинської районної централізованої бібліотечної системи Вігуржинської В. С. позивачка звільнена з посади завідуючої Бортницькою сільською бібліотекою-філією з 31 грудня 2020 року по пункту першому статті 36 КЗпП України. Про-те угоду про припинення трудового договору ОСОБА_1 не підписувала, відповідну заяву роботодавцю не подавала, у зв`язку із чим просила суд скасувати наказ про її звільнення з роботи з 31 грудня 2020 року, поновити її на посаду завідуючої Бортницькою сільською бібліотекою Тульчинської районної централізованої бібліотечної системи Тульчинського району Вінницької облас-ті, стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за сі-чень 2021 року.

10 лютого 2021 року ОСОБА_1 подала суду заяву про збільшення позовних вимог, зазначивши, що стягненню з відповідача на її користь підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу у загальній сумі 18408,00 гривень.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 31 березня 2021 року клопотання позивачки та її адвоката задоволене, замінено неналеж-ного відповідача Тульчинську районну централізовану бібліотечну систему на належного відповідача Тульчинську міську раду Вінницької області.

12 липня 2021 року ОСОБА_1 вдруге подала суду заяву про збіль-шення позовних вимог, зазначивши, що стягненню з відповідача на її користь підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу у загальній сумі 42952,00 гривень.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволений. Наказ директора Тульчинської районної централізованої бібліотечної системи Вігуржинської В. С. від 29 гру-дня 2020 року № 12-К про звільнення ОСОБА_1 з посади завідуючої Бортницькою сільською бібліотекою-філією з 31 грудня 2020 року скасований, її поновлено на посаді завідуючої Бортницькою бібліотекою - філією Комуналь-ного закладу «Публічна бібліотека Тульчинської міської ради Вінницької об-ласті». Стягнуто з Тульчинської міської ради на користь ОСОБА_1 се-редній заробіток за час вимушеного прогулу за січень-липень 2021 року у роз-мірі 42952,00 гривень. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнен-ня середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущене до негайного виконання. Стягнуто з Тульчинської міської ради Вінницької об-ласті у дохід держави судовий збір у розмірі 1816,00 гривень, на ко-ристь ОСОБА_1 витрати з оплати професійної правничої допомоги у розмірі 3600,00 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 17 серпня 2021 року, Тульчинська міська рада Вінницької області в особі голови Весняного В.М. оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення суду скасу-вати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі заявлених вимог. Скаржник вважає рішення незаконним внаслідок порушення судом норм процесуального права, неправильного засто-сування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Згідно з рішенням 5 сесії 8 скликання від 10 лютого 2021 року № 328 Тульчинська міська рада увійшла до складу засновника Комунальної установи «Тульчинська районна централізована бібліотечна система» шляхом прийняття права засновника від Тульчинської районної ради Вінницької області. Рішен-ням 7 ( позачергової ) сесії 8 скликання Тульчинської міської ради від 03 берез-ня 2021 року № 383 «Про внесення змін до рішення 5 сесії 8 скликання від 10 лютого 2021 року № 328 «Про входження Тульчинської міської ради до складу засновника Комунальної установи «Тульчинська районна централізована біб-ліотечна система» шляхом прийняття прав засновника від Тульчинської район-ної ради» змінена назва Комунальної установи «Тульчинська районна централі-зована бібліотечна система» на Комунальну установу «Тульчинська централізо-вана бібліотечна система», затверджений Статут останньої у новій редакції. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-під-приємців та громадських формувань Комунальна установа «Тульчинська ра-йонна централізована бібліотечна система», з якої звільнена позивачка, є дію-чою, у стані припинення ( ліквідації чи реорганізації ) не знаходиться. До вхо-дження у лютому 2021 року Тульчинської міської ради до складу засновника Тульчинської районної централізованої бібліотечної системи, у грудні 2020 року за рішенням 2 сесії 8 скликання № 72 Тульчинської міської ради утворе-ний власний Комунальний заклад Тульчинської міської територіальної громади зі статусом юридичної особи «Публічна бібліотека Тульчинської міської ради Вінницької області», сформований та самостійно укомплектований штат цієї установи, переведення до якого працівників Тульчинської районної централізо-ваної бібліотечної системи не мало місця.

Скаржник стверджує, що входження Тульчинської міської ради до складу засновника Тульчинської районної централізованої бібліотечної системи не по-роджує для міської ради правових наслідків у частині зобов`язань щодо понов-лення звільненого працівника з оплатою вимушеного прогулу за рахунок кош-тів засновника, оскільки засновник не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи.

Користуючись передбаченим цивільним процесуальним законом та забез-печеним ухвалою апеляційного суду від 23 жовтня 2021 року правом, позивачка ОСОБА_1 08 листопада 2021 року подала суду апеляційної інстанції пош-товим відправленням відзив на апеляційну скаргу Тульчинської міської ради, де зазначається про безпідставність, необгрунтованість цієї скарги. На думку по-зивачки, суд першої інстанції розглянув справу з дотриманням принципу дис-позитивності цивільного судочинства, у межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів. Бортницька бібліотека-філія з грудня 2020 року підпо-рядкована Публічній бібліотеці Тульчинської міської ради Вінницької області, через що замінено відповідача. Зміна підпорядкованості підприємства, устано-ви, організації не припиняє дії трудового договору їхніх працівників. У разі зміни власника підприємства, його реорганізації, дія трудового договору пра-цівника продовжується. ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу Тульчинсь-кої міської ради залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року апеляційна скарга Тульчинської міської ради Вінницької області задоволена частково, рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 серпня 2021 року було змінене в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. З Тульчинської міської ради стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 січ-ня по 17 серпня 2021 року у сумі 39754,40 гривні без урахування податків, ін-ших обов`язкових платежів. У решті рішення суду залишене без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2022 року касаційна скарга Тульчинської міської ради Вінницької області задоволена частково, постанову Вінницького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року скасовано, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

25 травня 2022 року до апеляційного суду надійшов в електронній формі лист від 24 травня 2022 року № 61 голови Комісії по реорганізації Сектору культури, молоді та спорту Тульчинської районної державної адміністрації Справник Н. В. - третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предме-та спору, на стороні відповідача, де викладене клопотання про розгляд справи у відсутності представника цього учасника справи. Апеляційну скаргу третя осо-ба підтримує, вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції від 17 серпня 2021 року незаконним через порушення судом норм процесуального права, не-правильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправиль-ного вирішення справи. Справник Н. В. просить апеляційну скаргу задовільни-ти, скасувати оскаржуване рішення та відмовити ОСОБА_1 у задоволен-ні позову у повному об`ємі заявлених вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та заперечення на апе-ляційну скаргу відповідно повноважного представника Тульчинської міської ради Вінницької області Мазур О. А., позивачки ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, проаналізувавши у сукупності наявні в ній докази, перевірив-ши законність, обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах дово-дів та вимог апеляційної скарги з урахуванням вказівок, що містяться у поста-нові суду касаційної інстанції та за приписами статті 417 ЦПК України є обов'-язковими для суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає безумовному задоволенню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на під-ставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам, воно є помил-ковим щодо оцінки певних фактичних та об`єктивних обставин справи, та, як наслідок, зроблені судом висновки не відповідають цим обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала на посаді завідуючої Бортницькою сільською бібліотекою-філією Тульчинської районної централізо-ваної бібліотечної системи. Наказом директора Тульчинської районної центра-лізованої бібліотечної системи Вігуржинської В. С. від 29 грудня 2020 року № 12-К на виконання наказу Сектору культури, молоді та спорту Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області від 24 грудня 2020 року № 96-ок «Про звільнення з посад працівників закладів культури Бортницької сільської ради» ОСОБА_1 звільнено з роботи з 31 грудня 2020 року на підставі частини першої статті 36 КЗпП України у зв`язку з угодою сторін. 21 січня 2021 року ОСОБА_1 подала заяву на ім`я завідувача Сектору куль-тури, молоді та спорту Тульчинської районної державної адміністрації, в якій просила скасувати наказ про звільнення з роботи і відповідний запис у її тру-довій книжці у зв`язку із тим, що вона не була попереджена про таке звільнення і відповідної заяви вона не писала.

Рішенням 2 сесії 8 скликання Тульчинської міської ради від 17 грудня 2020 року № 72 з 01 січня 2021 року створений Комунальний заклад ( далі - КЗ ) «Публічна бібліотека Тульчинської міської ради Вінницької області» зі ста-тусом юридичної особи та відповідними відокремленими бібліотеками-філіями, затверджений Статут КЗ «Публічна бібліотека Тульчинської міської ради Він-ницької області». Згідно з підпунктом 1.5 розділу 1 Загальні положення Статуту цей заклад є об`єднанням бібліотек у єдине структурно-цілісне утворення, до якого входить у тому числі й Бортницька бібліотека-філія.

Тульчинською міською радою Вінницької області на 5 сесії 8 скликання прийнято рішення від 10 лютого 2021 року № 328 про введення Тульчинської міської ради до складу засновника Комунальної установи «Тульчинська район-на централізована бібліотечна система».

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що між позивачкою як працівником та відповідачем як роботодавцем була відсутня домовленість про припинення трудового договору за взаємною зго-дою. ОСОБА_1 про видачу оспорюваного наказу стосовно її звільнення від 29 грудня 2020 року № 12-К довідалася лише 11 січня 2021 року та зазна-чила у вказаному наказі про свою незгоду зі звільненням. Таким чином, суд зробив висновок, що позивачку звільнено з роботи виключно з ініціативи робо-тодавця на підставі пункту першого частини першої статті 36 КЗпП України з порушенням трудового законодавства, оскільки вона не погоджувала з робото-давцем свого звільнення. Внаслідок зазначеного позивачка підлягає поновлен-ню на роботі зі стягненням середнього заробітку за весь час вимушеного про-гулу у сумі 42952,00 гривень, розрахунок якого надала позивачка, а відпові-дачем він не спростований. Суд першої інстанції урахував, що на день ухва-лення ним рішення діє Бортницька бібліотека-філія Комунального закладу «Публічна бібліотека Тульчинської міської ради Вінницької області», в управ-лінні якого відповідно до Статуту є посади завідувачів. За такої обставини суд поновив ОСОБА_1 на посаді завідуючої Бортницькою бібліотекою-фі-лією КЗ «Публічна бібліотека Тульчинської міської ради Вінницької області».

Вирішуючи даний позов, апеляційний суд має на увазі та керується нас-тупними нормами чинного законодавства України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незакон-ного звільнення. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 36 КЗпП України підста-вами припинення трудового договору є угода сторін. У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваже-ним ним органом про припинення трудового договору за пунктом першим час-тини першої статті 36 КЗпП України ( угода сторін ) договір припиняється у строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може відбутися лише у випадку, якщо власник або уповноважений ним орган і працівник дій-шли взаємної згоди. Припинення трудового договору за пунктом першим час-тини першої статті 36 КЗпП України застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, пропозиція ( ініціатива ) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу. За угодою сторін може бути припинений як трудовий договір, укладений на невизначений строк, так і строковий трудовий договір. Припинення трудового договору за пунктом першим частини першої статті 36 КЗпП України не передбачає попередження про звільнення ні від пра-цівника, ні від власника або уповноваженого ним органу. День закінчення ро-боти визначається сторонами за взаємною згодою. Пропозиція ( ініціатива ) і сама угода сторін про припинення трудового договору за пунктом першим частини першої статті 36 КЗпП України можуть бути викладені як в письмовій, так і в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення тру-дового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за уго-дою сторін і дата звільнення. Саме ж оформлення припинення трудового дого-вору за угодою сторін має здійснюватися лише у письмовій формі. У наказі ( розпорядженні ) і трудовій книжці зазначаються підстава звільнення за уго-дою сторін з посиланням на пункт перший частини першої статті 36 КЗпП України і раніше домовлена дата звільнення.

Розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за пунктом першим частини першої статті 36 КЗпП Укра-їни ( за угодою сторін ), належить в обов`язковому порядку з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору у момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулю-вання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін; чи була згода власника або уповноваженого ним органу на анулювання угоди сторін про припинення трудового договору. Зазначений правовий висно-вок викладений у постанові Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1269цс16.

Встановивши фактичні обставини у цій справі, від яких залежить пра-вильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що між ОСОБА_1 як працівником та відповідачем як роботодавцем не була досягнута домовленість про припинення трудового договору за взаємною згодою, так як позивачка не надавала згоду на своє звільнення. Фактично її звільнення відбу-лося виключно з ініціативи роботодавця, чим порушено положення пункту пер-шого частини першої статті 36 КЗпП України. Отже, суд першої інстанції правильно визначився, вказавши на незаконність звільнення з роботи ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд першої інстанції помилився у прийнятті рішення стосовно поновлення позивачки на посаді завідуючої Бортницькою бібліотекою-філією КЗ «Публічна бібліотека Тульчинської міської ради Вінницької області», а не на посаді завідуючої Бортницькою сільською бібліотекою-філією Тульчинської районної централізованої бібліотечної системи.

Згідно з частиною першою статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобі-гання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попе-редній роботі органом, який розглядає трудовий спір. У порушення зазначених норм закону суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про поновлен-ня ОСОБА_1 саме на посаді завідуючої Бортницькою бібліотекою-фі-лією КЗ «Публічна бібліотека Тульчинської міської ради Вінницької області», оскільки вона фактично не перебувала у трудових відносинах з КЗ «Публічна бібліотека Тульчинської міської ради Вінницької області». Її звільнення від-булося з посади завідуючої Бортницькою сільською бібліотекою-філією Туль-чинської районної централізованої бібліотечної системи. Трудовим законодав-ством визначено, що незаконно звільнений працівник підлягає поновленню са-ме на попередній роботі. Суд першої інстанції у порушення вказаних положень закону належним чином не перевірив доводів відповідача Тульчинської міської ради Вінницької області про те, що ОСОБА_1 працювала на посаді завідуючої Бортницькою сільською бібліотекою-філією Тульчинської районної централізованої бібліотечної системи, до складу засновника якого у грудні 2020 року увійшла Тульчинська міська рада Вінницької області. Однак, відповідно до частини третьої статті 96 ЦК України учасник ( засновник ) юридичної осо-би не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не від-повідає за зобов`язаннями її учасника ( засновника ), крім випадків, встанов-лених установчими документами та законом.

Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу, не пересвідчився у тому, чи вчинялися дії щодо припинення, реорганізації чи ліквідації Тульчинської ра-йонної централізованої бібліотечної системи. Фактично вона не реорганізована шляхом приєднання до КЗ «Публічна бібліотека Тульчинської міської ради Він-ницької області». Згідно з рішенням 5 сесії 8 скликання Тульчинської міської ради Вінницької області від 10 лютого 2021 року № 328 Тульчинська міська рада Вінницької області увійшла до складу засновника Комунальної установи «Тульчинська районна централізована бібліотечна система».

Окремо суд апеляційної інстанції вважає доцільним підкреслити наступні обставини, які мають наслідком ухвалення судом рішення, яке не може бути залишене в силі.

31 березня 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Григоришен О. В. звернувся в суд з клопотанням про заміну неналежного відповідача Туль-чинської районної централізованої бібліотечної системи на належного відпові-дача Тульчинську міську раду Вінницької області. Це клопотання умотивоване тим, що Централізована бібліотечна система переформатувалася/реорганізува-лася у Публічну бібліотеку Тульчинської міської ради Вінницької області. Суд першої інстанції, ретельно не перевіривши інформацію сторони позивача, не звернувши увагу на ту обставину, що переформатування/реорганізації відпові-дача у справі не відбулося, ухвалою від 31 березня 2021 року клопотання адво-ката ОСОБА_1 задовольнив. При цьому суд також залишив поза увагою ту обставину, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Сектор культури, молоді та спорту Тульчинської районної державної адміністрації не має відношення до відповідача Тульчинсь-кої міської ради. Суд не виконав приписів частини п`ятої статті 12 ЦПК Украї-ни та не роз`яснив позивачці, її представнику наслідки невчинення ними проце-суальної дії щодо залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Тульчинської міської ради - КЗ «Публічна бібліотека Тульчинської міської ради Вінницької області», який відповідно підпункту 1.2 пункту 1 свого Статуту є юридичною особою.

У матеріалах справи відсутні докази щодо направлення та отримання Туль-чинською міською радою копії ухвали суду від 31 березня 2021 року про її за-лучення до участі у справі в якості відповідача. Розписка про отримання повіст-ки на ім`я міської ради про явку в суд на 18 травня 2021 року отримана непов-новажною особою ОСОБА_7 , а тим більше дописане олівцем невідомою особою про отримання цим представником копії ухвали суду від 31 березня 2021 року не тільки не свідчить про отримання самою стороною судової ухвали щодо залучення її до участі у справі, але й не може братися до уваги як вико-нання судом приписів цивільного процесуального законодавства у відповідній частині, свідчить про грубе порушення цих приписів з огляду на оформлення розписки всупереч вимог щодо складання такого документа.

Далі судові засідання суду першої інстанції 21 квітня, 08 червня, 17 серпня 2021 року відбувалися без участі представника залученого відповідача - Туль-чинської міської ради, без отримання відзиву цього учасника справи на позовну заяву, який міг би сприяти законному вирішенню трудового спору. При цьому належить звернути увагу на участь у судовому засіданні у цій справі 08 червня 2021 року директора КЗ «Публічна бібліотека Тульчинської міської ради Він-ницької області» Вігуржинської А. С., яка не мала на те жодних повноважень, а очолюваний нею заклад безпідставно не був залучений до участі у справі, хоча норми статті 53 ЦПК України, зокрема, її частина третя передбачають конкрет-ні процесуальні дії суду за обставин, що мали місце у цій справі, але судом з незрозумілих причин не вчинені.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов безпідставного, необ-грунтованого висновку про поновлення ОСОБА_1 на роботі в установі, з якою вона фактично не перебувала у трудових правовідносинах. Наразі Туль-чинська районна централізована бібліотечна система існує, у стані припинення, реорганізації, ліквідації не перебуває, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1, а. с. 148-153).

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, повністю встановлені, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції на задоволення апеляційної скарги Тульчинського міського голови Весняного В. М. підлягає скасуванню як неза-конне, помилкове, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні по-зову ОСОБА_1 у повному об`ємі заявлених вимог. Такий висновок суду апеляційної інстанції грунтується на тому, що позивачкою заявлені вимоги до неналежного відповідача, який не має відношення до звільнення її з роботи із займаної посади завідуючої Бортницькою сільською бібліотекою-філією Туль-чинської районної централізованої бібліотечної системи.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юри-дичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі до-казів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги ( частини перша та третя статті 13 ЦПК України ).

Верховний Суд зазначає, що під час здійснення правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юри-дичних осіб, інтересів держави.

Ухвалення законного і справедливого судового рішення передбачає пра-вильне визначення сторін у справі.

Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивіль-ному процесі є позивач і відповідач. Верховний Суд зазначає, що відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб'-єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач залучається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 61-61цс18, зазначено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті про-вадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд від-мовляє у задоволенні позову до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належ-ності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який викону-ється під час розгляду справи.

Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд по-винен враховувати характер спірних правовідносин, визначену ним норму мате-ріального права, яка підлягає застосуванню до правовідносин, та матеріально-правовий інтерес у вирішенні справи. У разі пред`явлення позову не до всіх від-повідачів суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів відповідачів. Суд зобов'-язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відпо-відачів, які зазначені у ньому. За клопотанням позивача у разі неможливості розгляду справи без участі співвідповідача чи співвідповідачів у зв`язку з ха-рактером спірних правовідносин суд залучає його чи їх до участі у справі, що визначено статтею 51 ЦПК України.

Неналежна сторона у цивільному процесі - це особа, стосовно якої суд встановив, що вона не є ймовірним суб`єктом тих прав, свобод, законних ін-тересів чи юридичних обов`язків, щодо яких суд повинен ухвалити рішення, і у зв`язку з цим проведено її заміну або ухвалено рішення про відмову в позові.

Належними сторонами у справі є особи, між якими виник спір, який є предметом розгляду та вирішення судом, і які є суб`єктами спірних матеріаль-них правовідносин.

Верховний Суд зазначає, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові.

Згідно з частинами першою, п`ятою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров про-ти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці дока-зів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Євро-пейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рі-шеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлума-чити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року ).

Відповідно до норм статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції пе-реглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та ( або ) відзиві на неї.

Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають зна-чення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викла-дених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправиль-не тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Нормами статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір поклада-ється на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови у позові покладаються на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. З урахуванням вказаної норми закону судові витрати позивачки у справі залишаються за нею. Понесені відповідачем судові витрати у вигляді сплати у дохід держави судового збору у зв`язку з апеляційним оскар-женням рішення суду першої інстанції належить стягнути з позивачки на користь особи, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу голови Тульчинської міської ради Вінницької області Весняного Валерія Михайловича задоволити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 серпня 2021 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради Вінницької області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Сектору культури, молоді та спорту Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області, про скасування наказу щодо звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканки: АДРЕСА_1 , на користь Тульчинської міської ради Вінницької області 2270,00 гривень ( дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп. ), сплачених у дохід держави у зв`язку з апеляційним оскарженням рішення суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак, вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складений 30 травня 2022 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський