РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2022 року місто Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Мигаль Г.П.,

при секретарі судового засідання Титикайло І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Франківський відділ державної виконавчої служби міста Львів про зменшення розміру аліментів, призупинення стягнення по виконавчому провадженні та зменшення розміру боргу на утримання неповнолітніх дітей,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- зменшити розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 всіх видів доходів на одну дитину до 10 відсотків всіх видів доходу солідарно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня, що вважається зміною сімейних обставин, які впливають на матеріальних стан, а саме: одруження та народження дітей, до досягнення дитиною повноліття, щомісячно;

- призупинити стягнення по виконавчому провадженні №54688720 в повному обсязі, за винятком мінімально встановлених законодавством сум, належних для утримання дитини відповідного віку, до встановлення належних розмірів таких виплат судом;

- провести перерахунок та зменшити рівень заборгованості за аліментами до 10000,000 грн.

Аргументи учасників.

Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що рішенням Франківського суду м. Львова від 16.08.2004 з позивача стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до повноліття дитини, починаючи з 16.06.2004 р. За цей час матеріальний стан позивача змінився, у позивача народилось ще троє дітей, які перебувають на його утриманні, а саме: 2005 року у нього народився син ОСОБА_4 , 2016 року - донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - син ОСОБА_6 . Також, має на утриманні дружину ОСОБА_7 , яка перебуває у декретній відпустці. За цих обставин, подальша сплата аліментів у розмірі, встановленому рішенням суду для позивача є неможливою, оскільки ускладнює подальше нормальне існування його сім`ї. При цьому, можливість отримувати додатковий заробіток у нього відсутня, адже він являється особою з інвалідністю.

Відповідач подала відзив на позовну заяву, згідно якого зазначила про невиконання позивачем свого обов`язку по сплаті аліментів, незважаючи на рішення суду на наявність заборгованості, яка станом на 23.09.2019 становить 79025,30 грн. Донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні, потребує постійного медикаментозного догляду, оскільки хворіє та має діагноз цукровий діабет 1 типу. З часу винесення рішення про стягнення аліментів значно зросли витрати на продукти харчування та побутові витрати для утримання доньки. Крім цього, на даний час відповідач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, 2018 року народження та не працює, знаходиться у тяжкому матеріальному становищі. Вказує, що позивач дійсно є особою з інвалідністю третьої групи, однак, це не перешкоджає йому працювати та вживати всіх заходів для належного утримання своїх дітей. За цих обставин, просить суд залишити визначений судовим рішенням від 16.08.2004 розмір аліментів та відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з його безпідставністю.

08 квітня 2021 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, у якому зазначено, що відзив відповідача не заслуговує на увагу суду, натомість теперішній матеріальний стан позивача не дозволяє йому забезпечувати утриманні нової сім`ї.

21 липня 2021 року до суду надійшли додаткові пояснення позивача, згідно з якими ОСОБА_1 добровільно сплачував аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , при цьому нарахування Залізничним ВДВС заборгованості в розмірі 57970,42 грн. є неправомірними та протизаконними.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою суду від 04.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 14.04.2021 витребувано докази по справі.

Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої при вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Рішенням Франківського суду м. Львова від 16.08.2004 вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до повноліття дитини, починаючи з 16.06.2004 р.

На виконання даного рішення видано виконавчий лист №2-8654/04 від 11.09.2017.

Постановою державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів від 19.10.2017 відкрито виконавче провадження №54688720 про стягнення на підставі виконавчого листа №2-8654/04 від 11.09.2017 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до повноліття дитини, починаючи з 16.06.2004 р.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача народився син ОСОБА_4 , що стверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_1 , виданого Міським відділом РАЦС Львівського міського управління юстиції.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивача народилась донька ОСОБА_5 , що стверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради міста Ірпеня Київської області.

ІНФОРМАЦІЯ_5 у позивача народився син ОСОБА_6 , що стверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_3 , виданого Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Мотиви, з яких виходить суд, та норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спірних правовідносин.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Позивач покликається, що після ухвалення судового рішення від 16.08.2004 у нього на утриманні знаходиться ще троє неповнолітніх дітей, яким теж потрібен належний догляд та утримання, додаткового заробітку у нього не має, оскільки являється особою з інвалідністю третьої групи, його матеріальний стан не покращився. Окрім цього, зазначає, що має на утриманні дружину, яка є матір`ю його сина, 2021 року народження, та яка перебуває у декретній відпустці.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилась на утриманні матері ОСОБА_2 і даний факт сторонами не оспорюється, суд вважає, що вона потребувала матеріальної допомоги і з боку позивача.

При визначенні можливості зменшення розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

З наданих позивачем документів, підтверджується той факт, що на його утриманні перебуває ще троє дітей, проте, позивачем не надано жодного доказу щодо розміру витрат, які він несе на їх утримання , і що за своїм станом здоров`я позивач не в змозі працювати.

Належних і допустимих доказів, які б підтверджували погіршення матеріального становища також не надано.

Відтак, доводів та доказів на підтвердження своїх вимог позивачем, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було.

Суд також бере до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків, донька позивача - ОСОБА_3 хворіє на цукровий діабет 1 типу, що стверджується відповідними медичними документами.

На думку суду обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача цивільної дружини та ще трьох дітей, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, а розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України.

Суд також бере до уваги, що на час ухвалення рішення у справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є повнолітньою.

Рішенням Франківського суду м. Львова від 16.08.2004 вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до повноліття дитини, починаючи з 16.06.2004 р.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про призупинення стягнення по виконавчому провадженні №54688720 в повному обсязі, за винятком мінімально встановлених законодавством сум, належних для утримання дитини відповідного віку, до встановлення належних розмірів таких виплат судом, суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту за встановлених обставин справи не передбачений законом, відтак є неефективним для захисту порушеного права в таких правовідносинах , тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Пред`явлена позивачем вимога до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів з часу зміни сімейних обставин та проведення перерахунку і зменшення заборгованості за аліментами також не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В Сімейному Кодексі України відсутні положення щодо можливості зменшення розміру аліментів за позовом платника аліментів, за попередні періоди, починаючи з дня, що вважається зміною сімейних обставин, які впливають на матеріальний стан позивача - платника аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Тобто, розмір заборгованості по аліментах обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи обов`язки.

Отже, захист інтересів у спорах про визначення розміру заборгованості з аліментів може бути вирішений у порядку оскарження дій державного виконавця, або пред`явлення позову на загальних підставах. Вказане узгоджується з правовим висновком Верхового Суду, викладеним у постанові від 13 січня 2021 року, справа № 2-751/2007, провадження № 61-15422св20.

Таким чином, встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача суд відмовляє у задоволенні позову і в цій частині.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови в задоволенні позову на позивача.

Відтак, судовий збір необхідно залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Франківський відділ державної виконавчої служби міста Львів про зменшення розміру аліментів, призупинення стягнення по виконавчому провадженні та зменшення розміру боргу на утримання неповнолітніх дітей відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Третя особа - Франківський відділ державної виконавчої служби міста Львів (, місцезнаходження: м. Львів, вул. Конотопська, 6).

Повне рішення складено 26 травня 2022 року.

Головуючий суддя Г.П. Мигаль