ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу адвоката Чернишова Б.С., що представляє інтереси позивача, ОСОБА_1 , на рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_4 , про стягнення вартості відновлювального ремонту

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

У серпні 2021 року позивач, ОСОБА_1 , через свого представника, адвоката Чернишова Б.С., звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохав стягнути з відповідачів солідарно вартість відновлювального ремонту у розмірі 30 200,00 грн. та 22 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Позовна заява обґрунтована тим, що 06.04.2021 о 15 год. 30 хв. на перехресті вул. Академіка Павлова та Салтівського шосе у м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участю автомобіля Хонда Цівік, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля Лексус «IS 300», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно з постановою Московського районного суду м. Харкова від 27.05.2021 № 643/6796/21, що набрала законної сили, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована відповідно до Полісу № АО/2116268 від 20.09.2019 у АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ», строк дії якого закінчився 19.09.2020.

Отже, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 не була застрахована на день ДТП, про що працівниками УПП в Харківській області складена постанова про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Позивач звернувся до ФОП ОСОБА_5 з метою відновлення автомобіля.

06.05.2012 ФОП ОСОБА_5 виконав роботи по відновленню автомобіля Хонда Цівік, державний номерний знак НОМЕР_1 , та, відповідно до акту виконаних робіт, позивач сплатив ФОП ОСОБА_5 30 200 грн.

Згідно Витягу з державного реєстру прав на рухоме майно автомобіль марки Лексус «IS 300» державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на дату ДТП належав на праві приватної власності ОСОБА_2 , 1939 р.н.; станом на дату подання позову вказаний автомобіль із власності останньої вибув.

Посилаючись на ч. 2 ст. 1187 ЦК України, позивач вважає, що власник автомобіля (час ДТП), ОСОБА_2 , та винуватець ДТП, ОСОБА_3 , несуть солідарну відповідальність у відшкодуванні шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості відновлювального ремонту - відмовлено; позовні вимоги до ОСОБА_3 про стягнення вартості відновлювального ремонту - задоволено; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вартість відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 30 200,00 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. та частину витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, у розмірі 5 500,00 грн.

короткого змісту вимог апеляційної скарги;

В апеляційній скарзі адвокат Чернишов Б.С., що діє в інтересах позивача, ОСОБА_1 , прохав рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про повне задоволення позовних вимог.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Скаржник вважає рішення місцевого суду незаконним. Вказує, що висновки місцевого суду в тій частині, що відповідальність з відшкодування шкоди, спричиненої ДТП, покладається лише на винну в ДТП особу є невірними, власник автомобіля повинен нести солідарну відповідальність.

Крім того, суд безпідставно зменшив витрати на правову допомогу, понесені позивачем у сумі 22 000,00 грн. до суми 5 500,00 грн., не врахувавши правових висновків Верховного Суду, висловлених в постанові від 19.07.2021 у справі № 910/16803/19, від 03.10.2019 року № 922/445/19, оскільки стороною відповідачів не було заявлене клопотання щодо неспівмірності заявлених витрат на правничу допомогу.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Як встановлено судом і підтверджується письмовими доказами у справі, 06.04.2021 о 15 год. 30 хв. на перехресті вул. Академіка Павлова та Салтівського шосе у м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Хонда Цівік, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля Lexus «IS 300», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Як вбачається з змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 121617 від 06.04.2021, складеного стосовно ОСОБА_3 , на час ДТП автомобіль Lexus "IS 300", державний номерний знак НОМЕР_2 , належав ОСОБА_2 . Вказаним автомобілем ОСОБА_3 керував на підставі посвідчення водія.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Lexus "IS 300", державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована відповідно до Полісу № АО/2116268 від 20.09.2019 у АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ», строк дії якого скінчився 19.09.2020, тобто станом на час ДТП (06.04.2021) поліс втратив дію.

Автомобіль Honda Civic, державний номерний знак НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 27.05.2021 № 643/6796/21, яка набрала законної сили 07.06.2021, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Внаслідок ДТП автомобіль Honda Civic, державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав механічні ушкодження.

Згідно копії Акту виконаних ФОП ОСОБА_5 робіт від 26.05.2021, вартість ремонту автомобіля Honda Civic, державний номерний знак НОМЕР_1 , склала 30 200,00 грн., та вказану суму сплачено позивачем, ОСОБА_1 , на користь ФОП ОСОБА_5 , що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 38 від 26.05.2021.

Суд першої інстанції встановив, що визначена в акті вартість відновлювального ремонту автомобіля не спростована, а тому даний акт є належним і допустимим доказом на підтвердження розміру заподіяного матеріального збитку.

Встановивши вказані обставини та проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, місцевий суд дійшов висновку про те, що за заподіяну позивачу внаслідок ДТП шкоду має нести відповідальність водій транспортного засобу, з вини якого сталася ДТП, тобто відповідач ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом Lexus "IS 300", державний номерний знак НОМЕР_2 , на підставі відповідних документів, що дають законну підставу для управління транспортним засобом, та дійшов висновку що підстави його солідарної відповідальності разом із власником цього автомобіля станом на час ДТП, ОСОБА_2 , - відсутні.

Також, місцевий суд, вирішуючи питання стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача 5 500 грн., з яких: 2 500,00 грн. -витрати на правничу допомогу за аналіз адвокатом судової практики (5 годин); складання та направлення позовної заяви до Московського районного суду м. Харкова - 3 000,00 грн. (6 годин), оскільки саме витрати є фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтований.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Щодо солідарної відповідальності відповідачів

Відмовляючи в задоволенні позову в частині солідарного стягнення суми відновлювального ремонту до власника автомобіля, ОСОБА_2 , місцевий суд вірно врахував, що згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Як зазначено у постанові № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки встановлено статтею 1188 ЦК України, відповідно до положень частини першої якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як зазначено у постанові № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Виняток із цього правила передбачено частинами 3, 5 статті 1187 ЦК України, відповідно до яких особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом (власник, орендар, підрядчик тощо), звільняється від обов`язку відшкодування майнової шкоди, завданої транспортним засобом у випадках незаконного заволодіння автомобілем третьою особою, завдання майнової шкоди внаслідок непереборної сили або умислу потерпілої особи. Вказані випадки повинні бути підтверджені належними доказами (матеріалами кримінального провадження, якими встановлено обставину незаконного заволодіння третьою особою транспортним засобом; іншими матеріалами, що підтверджують дію непереборної сили або умисел потерпілої особи), про що обов`язково має бути зазначено в мотивувальній частині судового рішення.

Також, відповідальність власника автомобіля при ДТП може наступити у випадках, якщо власник був за кермом автомобіля при ДТП; власник довірив керування особі, у якої немає відповідних документів, що дають закону підставу для управління даним транспортним засобом.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Місцевий суд вірно встановив, що за кермом автомобіля Lexus "IS 300" був відповідач ОСОБА_3 , який керував автомобілем на належних правових підставах, ДТП настала з його вини, а тому він повинен нести майнову відповідальність за шкоду, спричинену внаслідок ДТП.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б доводили наявність винних протиправних дій ОСОБА_2 , що знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку між подією та наслідками.

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду в цій частині не спростували.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Враховуючи те, що суд першої інстанції законно відмовив у задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 , з урахуванням повного задоволення позовних вимог щодо відшкодування майнової шкоди з відповідача ОСОБА_3 , суд вірно стягнув з останнього суду судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду у сумі 908,00 грн.

Також, позивач прохав стягнути понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 22 000,00 грн.

На підтвердження витрат надано: договір № 12/04 про надання правової допомоги; адвокатське свідоцтво № 788; ордер на представництво інтересів № 1047188; Акт виконаних робіт від 28.05.2021 до Договору № 12/04 на суму 12 000,00 грн.; Акт виконаних робіт від 07.07.2021 до Договору № 12/04 на суму 10 000,00 грн.; копія квитанцій про оплату послуг адвоката на загальну суму 22 000,00 грн.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу адвоката при розгляді справи, місцевий суд встановив, що доведеними витратами є витрати у сумі 5 500,00 грн., з якої: 2 500,00 грн. - витрати на правничу допомогу за аналіз адвокатом судової практики (5 годин); складання та направлення даної позовної заяви до Московського районного суду м. Харкова - 3 000,00 грн. (6 годин), оскільки саме ці витрати є фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтований.

Апеляційний суд вважає висновки місцевого суду в цій частині законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19визначенотакі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. При цьому, Велика палата вказала, що відсутність клопотання сторони про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, свідчить про відсутність підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, але яка у будь-якому разі повинна бути пов`язана зі справою та необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частково задовольняючи вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу місцевий суд правомірно здійснив аналіз доказів, що підтверджують понесені витрати, а саме Актів виконаних робіт від 26.05.2021 та від 07.07.2021, та взяв до ваги тільки ті послуги, які стосуються розгляду саме даної цивільної справи, а не інших справ.

Згідно з Договором про надання правової допомоги № 12/04 від 12.04.2021, укладеним між ОСОБА_1 та адвокатом Чернишовим Б.С., предметом якого є надання правової допомоги стосовно представництва інтересів в державних та приватних органах з питань, представництва інтересів клієнта по розгляду адміністративного протоколу по ДТП та стягнення збитків, завданих ДТП, що сталася 06.04.2021 на перехресті вул. Ак. Павлова та Салтівського шосе в м. Харкові, визначено (пункт 6), що за надання правової допомоги (аналіз судової практики, складання, отримання пакету документів для подання позовної заяви) клієнт здійснює оплату на підставі виставлених актів виконаних робіт; за кожне судове засідання клієнт зобов`язаний сплатити 1 500,00 грн.

Згідно з Актом виконаних робіт від 28.05.2021 адвокат Чернишов Б.С. надав наступні послуги на загальну суму 12 000,00 грн.:

- виїзд на місце ДТП 06.04.2021 (надання правової допомоги у складанні пояснень, ознайомлення та внесення правок до схеми ДТП, отримання інших відомостей по факту ДТП) - 4 години вартістю 4 000,00 грн.;

- виїзд у судове засідання по розгляду протоколу щодо притягнення ОСОБА_3 - 2 години вартістю 2 000,00 грн.;

- виїзд у судове засідання по розгляду протоколу щодо притягнення ОСОБА_3 - 2 години вартістю 2 000,00 грн.;

- виїзд та участь у судовому засіданні по розгляду протоколу щодо притягнення ОСОБА_3 - 4 години (з урахуванням часу на виїзд) вартістю 4 000,00 грн.

Перелічені послуги, не можна вважати такими, що пов`язані саме з розглядом цієї справи.

Питання про розподіл судових витрат, зокрема судового збору, понесених під час розгляду адміністративної справи, вирішує у встановленому процесуальним законом порядку відповідний адміністративний суд, а не загальний суд у позовному провадженні за правилами цивільного судочинства (пункт 33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.19 № 489/5045/18-ц).

Згідно з Актом виконаних робіт від 07.07.2021 адвокат Чернишов Б.С. надав наступні послуги на загальну суму 10 000 грн.:

- отримання витягу з Державного реєстру речових прав на ім`я ОСОБА_2 - 1 година вартістю 500,00 грн.;

- представництво інтересів клієнта при складанні Акту виконаних робіт по відновлювальному ремонту автомобіля Хонда Цівік державний номер НОМЕР_1 - 2 години вартістю 2 000,00 грн.;

- аналіз судової практики стосовно стягнення збитків з винної сторони у ДТП - 5 години вартістю 2 500,00 грн.;

- підготовка клопотання про забезпечення позову - 2 години вартістю 2 000,00 грн.;

- складання, направлення позовної заяви до Московського районного суду м. Харкова - 6 годин вартістю 3 000,00 грн.

Місцевий суд правильно врахував, що позивачем не доведено фактичність таких витрат на правничу допомогу, як отримання витягу з Державного реєстру речових прав на ім`я ОСОБА_2 та підготовка клопотання про забезпечення позову, оскільки клопотання про забезпечення позову у даній справі не подавалось, а Витяг з Державного реєстру речових прав до справи не долучався позивачем, як доказ.

Разом із тим, позивачем не доведено неминучість таких витрат на правничу допомогу, як представництво інтересів клієнта при складанні Акту виконаних робіт по відновлювальному ремонту автомобіля Хонда Цівік державний номер НОМЕР_1 - 2 години вартістю 2 000,00 грн.

Таким чином, місцевий суд з додержанням норм процесуального права дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача 5 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Доводи апеляційної скарги із посиланням на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 19.07.2021 № 910/16803/19 та від 03.10.2019 № 922/445/19, в тій частині, що суд першої інстанції зменшив суму витрат позивача на професійну правничу допомогу без наявності клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат, не приймаються до уваги, оскільки у даній справі місцевий суд не надавав оцінку співмірності витрат позивача на оплату послуг адвоката відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, - підстави для його зміни чи скасування відсутні.

За таких обставин в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

В силу ст. 141 ЦПК України, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником під час апеляційного розгляду справи відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Чернишова Б.С., що представляє інтереси позивача, ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

Повний текст постанови складено 24 травня 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді О.А. Лобов

В.М. Триголов