Ухвала

30 травня 2022 року

м. Київ

справа № 595/630/17

провадження № 61-6783ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року.

Системою автоматизованою розподілу справ для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 відповідно до протоколу від 23 квітня 2021 року визначено колегію суддів у складі: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ткачука О. С.

Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропоновано скаржнику: надати докази того, що суд апеляційної інстанції у порядку виконання вимог статті 272 ЦПК України не надсилав копію судового рішення на адресу заявника; зазначити конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України; надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Попереджено про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

Ухвала Верховного Суду від 13 травня 2021 року оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 19 травня 2021 року.

Копія ухвали суду касаційної інстанції від 13 травня 2021 року направлена на адресу заявника ОСОБА_1 (квартира АДРЕСА_1 ), яка зазначена в матеріалах касаційної скарги.

Відповідно до даних автоматизованої системи документообігу суду

01 червня 2021 року до Верховного Суду повернулося рекомендоване поштове відправлення № 153, в якому надіслана ОСОБА_1 копія ухвали суду касаційної інстанції від 13 травня 2021 року, з довідкою поштового відділення про причину повернення - «неправильно зазначена (відсутня) адреса».

У черві 2021 року копія ухвали суду касаційної інстанції від 13 травня

2021 року повторно направлена на адресу заявника ОСОБА_1 (квартира

АДРЕСА_1 ), яка зазначена в матеріалах касаційної скарги.

Відповідно до даних автоматизованої системи документообігу суду

29 липня 2021 року до Верховного Суду повернулося рекомендоване поштове відправлення № 203, в якому надіслана ОСОБА_1 копію ухвали суду касаційної інстанції від 13 травня 2021 року, з довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання».

У жовтні 2021 року копія ухвали суду касаційної інстанції від 13 травня

2021 року втретє направлена на адресу заявника ОСОБА_1 (квартира

АДРЕСА_1 ), яка зазначена в матеріалах касаційної скарги. Проте, у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке долучене до матеріалів касаційного провадження, не зазначено, ким саме і коли отримано ухвалу суду.

У грудні 2021 року копія ухвали суду касаційної інстанції від 13 травня

2021 року вчетверте направлена на адресу заявника ОСОБА_1 (квартира

АДРЕСА_1 ), яка зазначена в матеріалах касаційної скарги, та отримана 10 грудня 2021 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, яке долучене до матеріалів касаційного провадження.

Відповідно до підпункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України, пункту 3.3 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня

2017 року № 8, у справі № 595/630/17 (провадження № 61-6783ск21) призначено повторний автоматизований розподіл судових справ.

Системою автоматизованою розподілу справ для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 відповідно до протоколу від 18 травня 2022 року визначено колегію суддів у складі: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сердюка В. В.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про повернення касаційної скарги особі, яка її подала,

з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах

2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже, за змістом вказаних статей ЦПК України в касаційній скарзі на рішення суду першої інстанції та/або постанову апеляційного суду, ухвалену за результатами апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, повинно бути наведене обґрунтування з посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права з обов`язковим зазначенням відповідного пункту частини другої статті 389 ЦПК України, як підстави касаційного оскарження.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 не вказано конкретних обов`язкових підстав касаційного оскарження, які визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що свідчить про невиконання заявником вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, та не надано документ про сплату судового збору у визначеному законом розмірі.

Посилання виключно на неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, не є виконанням вимог закону щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Подана касаційна скарга не містить обов`язкових конкретних підстав касаційного оскарження, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України, та не оплачена судовим збором у визначеному законом розмірі або заявником не надані документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, скаржнику неодноразово надавався строк для усунення недоліків касаційної скарги. Проте, недоліки касаційної скарги не усунуто, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частиною третьою статті 185 ЦПК України передбачено у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави

(частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Виходячи з того, що заявнику надавався достатній строк для усунення недоліків касаційної скарги, однак, він, направивши у квітні 2021 року касаційну скаргу, не проявив належної обачності в захисті своїх прав та не цікавився результатами розгляду касаційної скарги, враховуючи, що станом на 30 травня 2022 року вимоги ухвали суду касаційної інстанції не виконані, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, касаційна скарга ОСОБА_1 має бути визнана неподаною та повернута заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська