Справа № 159/1503/20 Головуючий у 1 інстанції: Бойчук П. Ю.
Провадження № 22-ц/802/629/22 Категорія: 48 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 травня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

вивчивши апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 , поданої його представником ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2021 року, що набрало законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди відмовлено.

20 травня 2022 року особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу на постановлене судове рішення.

Тобто апеляційна скарга на судове рішення подана особою, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина 1 статті 352 ЦПК України).

За положеннями частини 2 статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з частиною 1 статті статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

З врахуванням зазначених критеріїв Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц.

За матеріалами апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, який обґрунтувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Позивачка також зазначала, що відповідач ОСОБА_4 провів незаконне переобладнання своїх квартир, внаслідок чого було пошкоджено приміщення її власної квартири.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначав, що суд ухвалив рішення у цій справі про його права та інтереси, оскільки зазначена квартира належить йому і позивачці ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності подружжя.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, постановляючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, не вирішував питання про права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 , оскільки зазначена квартира належить на праві власності позивачці ОСОБА_3 і вона як власник цієї квартири просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану внаслідок затоплення її власної квартири.

За таких обставин та з урахуванням норм процесуального закону апеляційний суд доходить висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження у цій справі, оскільки апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення і суд не ухвалював рішення про права свободи чи інтереси особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 .

Керуючись частиною 1 статті 352, частиною 2 статті 358 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 , поданої його представником ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий

Судді