Житомирський апеляційний суд
Справа №283/1434/21 Головуючий у 1-й інст. Хомич В. М.
Категорія 60 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Григорусь Н.Й., Галацевич О.М.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №283/1434/21 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Малинська міська рада Житомирської області, про встановлення факту, що має юридичне значення

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 30 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Хомич В.М. у м. Малині,

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі спадкодавцем ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_3

В обґрунтування вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько, ОСОБА_4 . Після його смерті, у встановлений законом строк вона прийняла спадщину. Пізніше у документах батька нею було виявлено оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_5 , який був рідним братом її батька, а їй - дядьком, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_5 був одинокою людиною, останній рік перед смертю потребував допомоги, у зв`язку з чим ОСОБА_4 , з метою здійснення постійного догляду за братом перейшов проживати до його будинку та вів з ним спільне домашнє господарство.

Після смерті батька, у зв`язку з відсутністю інших спадкоємців, заявник звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що належала її дядькові - ОСОБА_5 , однак постановою державного нотаріуса Малинської державної нотаріальної контори від 06.05.2021 за №02-31/392 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Разом з тим, оскільки її батько проживав разом із ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, то у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК є таким, що прийняв спадщину після смерті свого брата. Враховуючи наведене, просила задовольнити заяву.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 30 червня 2021 року заяву задоволено. Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як спадкоємець другої черги, постійно проживав разом зі спадкодавцем - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви за безпідставністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вона не брала участі у розгляді даної справи, так як не була залучена, але даним рішенням порушуються її права, оскільки вона має право на спадщину, що залишилась після смерті її вітчима ОСОБА_5 , і це право підтверджено рішенням Малинського районного суду від 07 жовтня 2021 року.

Вказує на те, що увалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції керувався нормами матеріального права, а саме статтею 1268 ЦК України, яка передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з тим, жодних доказів на підтвердження того, що станом на час відкриття спадщини, 20 червня 2005 року, разом з ОСОБА_5 постійно проживав його брат ОСОБА_4 , матеріали справи не містять, а виписка з погосподарської книги за 1947-1949 роки даний факт не доводить.

Зазначає, що рішенням Малинського районного суду від 07 жовтня 2021 року, яким було задоволено її позов до Малинської міської ради про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю та визнання права власності на земельну ділянку, суд вірно дослідив всі обставини справи та дійшов правильного висновку, що станом на день смерті її вітчима - ОСОБА_5 з останнім проживала лише вона.

ОСОБА_4 станом на 20 грудня 2005 року (час відкриття спадщини) разом зі своїм братом не проживав. Дане достовірно було відомо ОСОБА_1 , однак остання при зверненні до суду із заявою, не повідомила про це суд та не залучила її до участі в розгляді справи як заінтересовану особу.

Від представника ОСОБА_1 - адвоката Івашкевич О.Г. надійшов відзив на апеляційну скаргу, яка просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Узагальнені заперечення зводяться до того, що судом ухвалено законне рішення, а доводи апелянта є необґрунтованими та безпідставними.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася. Клопотань про відмову від апеляційної скарги або відкладення розгляду справи до суду від останньої не надходило.

Враховуючи, що вона належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи і в судове засідання не з`явилась, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у її відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Івашкевич О.І. у судовому засіданні не визнала доводи апеляційної скарги і надала пояснення, які відповідають її відзиву на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 (а.с.12).

Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно.

Державним актом на право власності на земельну ділянку (серія ЯА №114951) підтверджується, що ОСОБА_5 належала земельна ділянка площею 2,2874 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Любовицької сільської ради (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 - брат спадкодавця і батько заявниці (а.с.8,11,13).

Звертаючись до суду із заявою про встановлення юридичного факту, ОСОБА_1 посилалась на те, що встановлення факту постійного проживання її батька ОСОБА_4 з його братом ОСОБА_5 на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_3 необхідно їй для оформлення права на спадщину в порядку, визначеному законом, оскільки в нотаріальному порядку це зробити неможливо.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що батько заявниці є спадкоємцем другої черги за законом, інших спадкоємців, які б претендували на спадщину ОСОБА_5 немає, батько заявниці фактично проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, володів спадковим майном, а заявниця прийняла спадщину після його смерті, встановлення даного факту не суперечить правам та інтересам третіх осіб.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає таку заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права і обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Аналогічних висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 19 березня 2020 року у справі № 639/489/18 та від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19.

Як вбачається із матеріалів справи рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2021 року встановлено юридичний факт, що ОСОБА_2 проживала однією сім`єю в період з 1999 року до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_8 разом зі своїм вітчимом - ОСОБА_5 . Цим же рішенням за ОСОБА_2 визнано право власності на спадкове майно - земельні ділянки загальною площею 2,2874 га кадастрові номери :09:000:0140 та :11:000:0448, що знаходяться на території Любовицької сільської ради Малинського району Житомирської області та належали ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право власності серії ЯА №114951, який зареєстрований в реєстрі 13.08.2005 за №03 (а.с.33-34).

Отже судом встановлено, що крім заявниці є інша особа, яка претендує на спірне спадкове майно, проте до участі у розгляді справи вона не залучена.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у цій справі є інші особи, заінтересовані у вирішенні справи, та встановлений факт впливатиме на спадкові права і обов`язки цих осіб.

Наведене свідчить, що під час розгляду справи в порядку окремого провадження у суді першої інстанції виник спір про право на спадщину, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене із порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню, а заява про встановлення факту проживання однією сім`єю підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 30 червня 2021 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Малинська міська рада Житомирської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складено 01 червня 2022 року.