ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4914/22
провадження № 2/753/4743/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2022 р. Суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування, -

встановив:

У травні 2022 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат СкочилясІрина Мирославівна звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з цивільним позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування.

Звертаючись, із вказаним позовом до Дарницького районного суду м. Києва, позивачі посилаються на положення ч. 3 ст. 28 ЦПК України, проте суддя не погоджуються із вказаними доводами з урахуванням наступного.

Так, відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За нормою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992.

Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001, «Мельник проти України» від 28.03.2006.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Відповідно до прохальної частини позовної заяви, позивачі просять стягнути з відповідача страхове відшкодування, заподіяної шкоди внаслідок вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_5 керуючи автомобілем Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який від отриманих травм помер на місці пригоди.

На момент вчинення ДТП, цивільно - правова відповідальність водія ОСОБА_5 була застрахована на підставі полісу №201710252 у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АРКС».

Отже, заподіювачем шкоди є водій ОСОБА_5 , цивільно-правова відповідальність якого на час настання ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АРКС» .

Страховик Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» не є заподіювачем шкоди, а має законодавчий обов`язок по здійсненню виплати страхового відшкодування.

Не дивлячись на те, що позивачі іменують позовну заяву «про відшкодування шкоди», це не змінює правовідносин, які в даному випадку виникають між потерпілими особами (позивачами) та страховиком завдавача шкоди.

Такі правовідносини стосуються не відшкодування шкоди, оскільки страховик цієї шкоди не заподіював, а стосуються стягнення зі страховика страхового відшкодування, що також підтверджується і самим змістом позовних вимог.

Тобто, оскільки смерть ОСОБА_6 була спричинена не діями та не з вини відповідача (страховика) - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», а позовні вимоги стосуються стягнення страхового відшкодування згідно полісу про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власника наземних транспортних засобі укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_5 , а не до особи, яка була визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, суддя приходить до висновку, що в даному випадку має застосовуватися положення ч. 2 ст. 27 ЦПК України.

Таким чином, на виниклий спір не розповсюджуються положення ч. 3 ст. 28 ЦПК України щодо альтернативної підсудності, адже в даному випадку вирішенню підлягають вимоги не про відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП з винної особи, а стягнення страхового відшкодування зі страховика заподіювача шкоди.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходження Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» зареєстровано у м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, що за адміністративно - територіальним поділом м. Києва відноситься до Подільського району м. Києва.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 378 ЦПК України прийняте судом рішення з порушенням правил територіальної підсудності є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Враховуючи викладені обставини та зазначені норми процесуального закону суддя приходить до висновку про те, що позовна заява не підсудна Дарницькому районному суду м. Києва і відноситься до територіальної юрисдикції Подільського районного суду м. Києва, а тому справа має бути передана на розгляд цього суду за загальними правилами підсудності, передбаченими ч. 2 ст. 27 ЦПК України за місцезнаходженням відповідача.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 258, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Передати матеріали цивільної справи №753/4914/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування на розгляд до Подільського районного суду м. Києва -за підсудністю.

Ухвалу може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення відповідної ухвали суду, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги відповідно до вимог, встановлених ст.ст. 353-356 ЦПК України.

Повний текст ухвали суду складено 27.05.2022.

Суддя: