СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/27067/21

пр. № 2/759/1745/22

23 травня 2022 року Суддя Святошинського районного суду міста Києва Шум Л.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства "Першого Українського Міжнародного Банку" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

17.06.2020 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ "ПУМБ") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №501 від 27.02.2019 року в розмірі 44897,47 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.02.2019 року між АТ "ПУМБ" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №501, на підставі якого відповідачці видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 15 000, 00 грн., який згодом було збільшено до 29 800,00 грн. В порушення умов договору, відповідач своєчасно не повернула банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором кредиту, внаслідок чого станом на 22.06.2021 року ОСОБА_1 має заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 44 897, 47 грн, з яких: 29011,22 грн.- заборгованість за кредитом;15886,25 грн. - заборгованість по процентами. За таких обставин позивач вважає, що відповідач своїх зобов`язань по договору не виконала і просив суд стягнути вказані кошти з відповідача.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.12.2021 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву.

28.12.2021 року відповідачем подано відзив на позов в якому відповідач вказує на необґрунтованість вимог позивача з підств ненаданя доказів, які підтверджували б збільшення кредитного ліміту, перевищення відповідачем встановленого ліміту овердрафту, розміру заборгованості за кредитним договором .

При цьому зазначила, що у анкеті-заяві від 27.02.2019 року, на яку посилається банк у позовній заяві, що підписана позичальником, відсутні відомості про бажаний тип картки та базова процентна ставка за кредитним лімітом не встановлена.

У наведеній заяві, підписаній сторонами, також відсутні умови договору про розмір відсотків, що нараховуються за користування кредитними коштами, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі її розмір і порядок нарахування, позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27.02.2019 року, посилався на «Витяг з публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб», що розміщені на сайті: https://retalsl.pumb.ua , як на невід`ємну частини спірного договору.

При цьому зазначила, що доданий до позовної заяви витяг з публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, не містить підпису позичальника.

Разом із тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови кредитування розумів відповідач, був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг у АТ «ПУМБ», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитнимикоштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та. зокрема, саме у зазначеному в цих документах, доданих банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, зауважила, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 15 886.25 грн. не підлягають задоволенню.

В позові відповідач просила відмовити з підстав його необґрунтованості.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами відзив, відповідь на відзив, та заперечення на відповідь на відзив, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до п. 1.1 Статуту АТ «ПУМБ» в новій редакції, АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (найменування товариства змінено на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» за рішенням річних Загальних зборів акціонерів Банку (протокол №79 від 26 квітня 2018 року), згідно із Законом України "Про акціонерні товариства").

26 лютого 2019 року відповідач звернулася до банку з метою отримання кредиту, підтвердженням надання відповідачу кредиту є заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 501 від 26.02.2019 , яка була підписана відповідачем і згідно заяви відповідач отримала кредитну картку з кредитним лімітом 15 000,00 грн., який був у подальшому збільшено до 29 800,00 грн.

Банк належним чином виконав свої зобов`язання - надав відповідачу кредитні кошти.

Відповідач погодилася із запропонованими умовами кредитування, підписала заяву та фактично отримала грошові кошти на умовах, визначених заявою.

У заяві, яка підписана відповідачем, зазначено, що ОСОБА_1 беззастережно підтверджує, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування (надалі - ДКБО, колія Витягу ДКБО в редакції, затвердженої рішенням Правління Банку № 694 від 06.03.2018-додається), яка розміщена на сайті: https://retalsl.pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування.

Підписанням цієї заяви відповідач також надала наступні твердження та запевнення (розділ Заяви «Підтвердження та запевнення»), що відповідач ознайомлена з ДКБО, цілком згодна з ним, умови ДКБО йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення;

ДКБО - договір комплексного банківського обслуговування, на який є посилання у заяві.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звертається (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, окрім тих, кому законом надані відповідні пільги.

Отже, чинне законодавство України передбачає право встановлення цивільних правовідносин на умовах публічного договору. Ні ЦК України, ні Закон України «Про банки і банківську діяльність», а також жодні інші нормативні акти не встановлюють заборони на взаємодію між контрагентам в рамках публічного договору.

Відповідач звернулася до Банку для отримання кредиту.

Банк, керуючись ст. 633 ЦК України запропонував відповідачу публічний договір (ДКБО) для здійснення банківського обслуговування. Пропозиція Банку укласти ДКБО по результату звернення відповідача до банку повністю відповідає нормам цивільного законодавства.

Укладення публічного договору є поширеною і стандартною практикою серед банківських установ та інших закладів, які надають послуги населенню.

Специфіка банківської діяльності та порядок взаємодії з великою кількістю клієнтів передбачає доцільність встановлення правовідносин з клієнтами саме на умовах публічного договору, право на укладення якого встановлено законом, тим більше, що взаємодія на таких умовах значним чином сприяє найбільш оптимальному використанню ресурсів, враховуючи активний перехід установ до електронної документообігу.

Згідно п. 2.2.1 Розділу І частини 2 ДКБО - договір вважається укладеним, а умови Публічної пропозиції Акцептованими Клієнтом з моменту оформлення заяви на приєднання до договору за умови подання клієнтом документів і відомостей, необхідних для з`ясування його особи, суті діяльності та фінансового стану, перелік яких визначається відповідно до вимог чинного законодавства України, якщо інший порядок не встановлений будь-якими іншими умовами Договору.

Пункт 2.2.2. Розділу І частини 2 ДКБО - дата набрання чинності договору визначається заявою на приєднання до договору, якщо інше не передбачено умовами договору та/або заявою на приєднання до договору.

Відповідно до п.2.2.5 Розділу І частини 2 ДКБО - підписанням заяви на приєднання до договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору.

Судом встановлено, що відповідач підписуючи заяву, погодилася з тим, що ДКБО є публічною інформацією, розміщеною на сайті банка, посилання на який є в заяві, не була позбавлена можливості у будь-який момент зайти по вищевказану адресу і ознайомитися з усіма реакціями ДКБО, які діяли з 2017 року і по сьогоднішній день.

Умови ДКБО є значним за своїм об`ємом документом та охоплюють всю кількість операцій, які надаються банком клієнтам-фізичним особам.

У зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за договором, позивач направив на адресу позичальника письмову вимогу (повідомлення) від 29.09.2020 року № 97, про негайне погашення заборгованості по кредитному договору в загальному розмірі 38 071,20 грн. у строк до 06.10.2020 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи вимогою, та реєстром згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів.

Розмір заборгованості відповідача, позивач підтверджує розрахунком заборгованості за кредитним договором №01 від 27.02.2019 року, відповідно до якого сума заборгованості, станом на 22.06.2021 року, складає 44897,47 грн., з яких: 29011,22 грн. - заборгованість за кредитом; 15886,25 грн. - заборгованість за процентами.

Зобов`язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів.

До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Зобов`язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів.

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами. Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З`ясувавши обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд уклали кредитний договір.

Сторонами було погоджено всі істотні умови договору та відповідач був ознайомлений з ними, про що свідчить його підпис на заяві № 501 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого, Банк надав відповідачу кредит на загальні споживчі цілі в сумі 15000,00 грн., з процентною ставкою за користування кредитними коштами - 47,88 % річних, строком на 12 місяців.

Судом встановлено та не спростовано відповідачкою, остання активно користувалася наданими їй банком коштами, деякий час сплачувала кредитні кошти, проте в повному обсязі зобов`язань з повернення кредиту не виконала, а тому утворилась заборгованість.

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, згідно з розрахунком та випискою по рахунку, наданими позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором перед Банком, станом на 22.06.2021 року, становить складає 44897,47 грн., з яких: 29011,22 грн. - заборгованість за кредитом; 15886,25 грн. - заборгованість за процентами.

Банк надав відповідачу кредитні кошти, які були перераховані на його банківський рахунок, які ОСОБА_1 повинна була повертати шляхом внесення щомісячних платежів.

Відповідачка порушила умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконала свого зобов`язання щодо сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має право вимагати в судовому порядку.

Посилання відповідача у своєму відзиві на постанову Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, постанову Верховного Суду від 27 грудня 2018 року у справі № 695/3474/17 та рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі № 15-рп/2011 та іншу судову практику, - є безпідставними, оскільки зазначені рішення та практика суду касаційної інстанції були сформовані за кредитними договорами, що укладалися банками із споживачами до набрання чинності Законом України від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування», без урахування особливостей цього Закону, на підставі діючої на час виникнення спірних правовідносин ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» .

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 1734-VIII споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

ОСОБА_1 , надавши позивачу "Анкету клієнта", ознайомившись з умовами Паспорта споживчого кредитування та кредитного договору, звернулася до банку ззаявою № 501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 26.02.2019 року.

Відповідач при цьому мав реальну можливість відмовитися від укладення Договору, однак не скористався своїм правом передбаченим ч. 1 ст. 15 Закону № 1734-VIII.

Після укладення договору, відповідач виконував його умови та покладені на нього договірні зобов`язання, сплачуючи тіло кредиту та відсотки, що свідчить про свідоме визнання позивачем умов договору, в тому числі його оспорюваних умов.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, у розмірі 2270,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 509, 526, 530, 610-612, 616, 1048, 1054 ЦК України, та ст. ст. 2, 13, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного Товариства "Першого Українського Міжнародного Банку" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (, вул. Андріївська, 4 м. Київ) заборгованість у розмірі 44897,47 (сорок чотири тисячі вісімсот дев"яносто сім гривень 47 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (, вул. Андріївська, 4 м. Київ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

За письмовою заявою відповідача, поданою до суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення, заочне рішення може бути переглянуто.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Учасники справи мають можливість отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, веб-адреса сторінки: http://sv.ki.court.gov.ua.

Суддя: Л.М. Шум