ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/547/22 Справа № 202/1704/20 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА
17 травня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого Куценко Т.Р.,
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
за участю секретаря судового засідання Заворотного К.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами
ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього
ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія Альфа-гарант, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, -
Позивач звернувся до суду з даним позовом, уточненим 23 березня 2020 року, на предмет стягнення з ТОВ «Страхова компанія «Альфа-гарант» матеріальної шкоди у розмірі 51 725, 43 грн., моральної шкоди у розмірі 46 274, 57 грн. та з ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 163 725, 43 грн., обґрунтовуючи вимоги тим, що ОСОБА_3 , проявляючи крайню неуважність, в порушення Правил дорожнього руху України, здійснила наїзд на пішохода, а саме на малолітнього ОСОБА_2 , в інтересах якого виступає батько - ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди малолітній ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Для відновлення здоров`я для нього було придбано ліки, оплачено медичні послуги, витрачено кошти на пальне для автомобіля, яким потерпілий доставлявся на лікувальну фізкультуру, масаж тощо. Крім тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_2 зазнав моральних страждань, що виразилось у душевних стражданнях через понесену фізичну біль, пропуск 2 місяців шкільного навчання, неможливість в подальшому займатись спортом (карате), наявність шраму на обличчі та інше. Розмір моральної шкоди визначено у розмірі 250 000,00 грн. з яких ОСОБА_3 було відшкодовано 40 000, 00 грн. (а.с. 38-43, 186).
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант» на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , майнову шкоду у розмірі 7 567, 91 грн.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант» на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , моральну шкоду у розмірі 378,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , моральну шкоду у розмірі 163 725, 43 грн.

В іншій частині позову відмовити повністю.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а.с. 196-201).

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_4 через свого представника - адвоката Муху С.С., подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, не доведення обставин, які суд визнав встановленими, а також порушення норм матеріального та процесуального права (а.с. 203-211).

Також не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині частково задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а саме: стягнути з ТОВ СК Альфа-гарант на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріальну шкоду у розмірі 51 725,43 грн. та моральну шкоду у розмірі 2586,27 грн., решту вимог залишити без змін, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведення обставин, які суд визнав встановленими, а також порушення норм матеріального та процесуального права (а.с. 214-219).

ТОВ СК Альфа-гарант скористалося своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК та подало 09 листопада 2021 року відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , в якій зазначила про обґрунтованість рішення суду першої інстанції та доведеність понесених витрат позивачем на суму 7 567,91 грн., яка, до того ж, виплачена позивачеві на виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2021 року, які виплачена призначена судом сума моральної шкоди у сумі 378,40 грн.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів двох апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , підлягає залишенню без задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_3 , підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , виходив з їх часткової доведеності та обгрунтованості.

Проте, колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 березня 2019 року, приблизно о 17:20 годині, водій ОСОБА_3 , керуючи власним технічно справним автомобілем марки «MAZDA CX-5» р/н НОМЕР_1 , рухалась в Індустріальному районі м. Дніпро по вул. Б. Хмельницького з боку пр. Петра Калнишевського в напрямку пр. Слобожанського, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.35.1 («пішохідний перехід») та дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра»), розташованого в районі будинку №2, перед якими зупинилися транспортні засоби в сусідній смузі ліворуч, в порушення вимог п.18.1 та п.18.4 Правил дорожнього руху України не переконалася у відсутності на пішохідному переході пішоходів, а саме пішохода ОСОБА_2 , заходів до зменшення швидкості, а в разі потреби зупинки для надання йому дороги не прийняла і продовживши рух, скоїла на нього наїзд.

Також, судом було встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_2 , заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні у вигляді закритої черепно-мозкової травми, зі струсом головного мозку та скальпованою забійною раною в лобній області праворуч, а також саден передньої поверхні обох гомілок, відриву частини передньої хрестоподібної зв`язки, з ушкодженням заднього рогу зовнішнього меніску лівого колінного суглобу та розривом заднього рогу внутрішнього меніску лівого колінного суглобу, що ускладнилось розвитком гемартрозу лівого колінного суглобу.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів громадян - 5100 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами. Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_1 про стягнення матеріальної залишено без задоволення, у зв`язку з добровільним відшкодуванням матеріальної шкоди. Позов про стягнення моральної шкоди задоволено частково.

26 лютого 2020 року Дніпровським апеляційним судом вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року щодо ОСОБА_3 в частині призначеного покарання скасовано. Призначено ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 5 100 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року щодо ОСОБА_3 - в частині розгляду цивільного позову законного представника потерпілого ОСОБА_1 щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасовано, призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Потерпілий отримав від обвинуваченої грошові кошти у сумі 40 000 грн. в якості компенсації моральної шкоди, що не заперечується сторонами.

Згідно із копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

У відповідності до довідки КЗ «Магдалинівський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_2 , 2007 року народження, знаходився на амбулаторному лікуванні у сімейного лікаря з 28 березня 2019 року по 26 квітня 2019 року з діагнозом: артроз лівого колінного суглобу. Рекомендовано уникати фізичних навантажень (а.с. 23).

Згідно із призначенням нейрохірурга від 04 березня 2019 року ОСОБА_2 було призначено лікарські засоби: анальгін, димедрол, гліцин, глюкоза, інсулін (а.с. 98).

Крім того, ОСОБА_2 було призначено фентанил та индірган у відповідності до висновку про призначення наркотичних лікарських засобів від 04.03.2019 (а.с. 102-104).

У відповідності до видаткової накладної № Г677 від 18 березня 2019 року, дублікату квитанції № 0.0..1 від 15 березня 2019 року та рахунку на оплату ОСОБА_1 , було здійснено оплату коштів у сумі 6 500, 00 грн. за комплект для ортоскопії (а.с. 50).

У відповідності до копії чеку № 537152 від 04 березня 2019 року здійснено оплату на рентгеноплівку та бахіли на суму 287, 90 грн. (стр. 48).

У відповідності до копії чеку № 6345 від 06.03.2019 придбано бандаж на коліно на суму 780,01 грн. (а.с. 49).

На підтвердження понесення стороною позивача матеріальної шкоди, судом досліджено копію чеків щодо оплати пального пов`язаних з доставкою потерпілого до КЗ «Магдалинівський центр первинної медико-санітарної допомоги» з 28.03.2019 по 26.04.2019 № 4746 на суму 280,00 грн., 1 на суму 840,00 грн., 6737 на суму 999,86 грн., 7051 на суму 749,96 грн., 0503 на суму 560,00 грн., 3521 на суму 899, 86 грн., 7042 на суму 749,89 грн., 6971 на суму 280,00 грн., 181940 на суму 600,05 грн., 2879 на суму 840,00 грн., 3906 на суму 825,00 грн., 4620 на суму 999,70 грн., 6444 на суму 800,24 грн., 9852 на суму 600, 04 грн., на суму 799,96 грн., на суму 560,00 грн., 6031 на суму 801,00 грн., 3387 на суму 600,04 грн., довідку КЗ «Магдалинівський центр первинної медико-санітарної допомоги» про те, що ОСОБА_4 , 2007 року народження отримав курс масажу тривалістю 72 години вартістю 350,00 грн. - 1 година.

Також, зі сторони позивача було надано копії чеків з аптеки з придбання лікарських засобів: № 537177 на суму 1 347, 34 грн., чек 537941 на суму 267,30 грн., чек 537750 на суму 534, 60 грн., чек №… на суму 185, 31 грн., чек № 537288 на суму 98,60 грн., чек 129362 на суму 352, 11 грн., чек 0031537 на суму 59,00 грн., чек 6345 на суму 99,10 грн.

На понесення позивачем витрат матеріального характеру, в тому числі придбання речей, суду було надано копії чеку № 81 за оплату шкільного рюкзака на суму 688, 20 грн., чеку № … за оплату штанів на суму 552,00 грн., чек 0-00039817 від 07.03.2019 на суму 1 678,00 грн. за оплату взуття, чек ТРЦ Караван від 07.03.2019 на суму 552,00 грн. (а.с. 23, 24, 49).

Так, відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Статтями 77 - 80 ЦПК України встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність. При цьому, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, надані стороною позивача чеки щодо оплати пального пов`язані з доставкою потерпілого до КЗ «Магдалинівський центр первинної медико-санітарної допомоги» з 28 березня 2019 року по 26 квітня 2019 року судом відхилені з огляду на відсутність у відповідних документах інформації щодо платника. Крім того, розмір пального, як наслідок розмір сплаченої суми, у відповідності до кожного чеку різний, що позбавляє суд встановити конкретну суму, яку водій витрачав на відповідну дорогу, чи було витрачено всю конкретну/заявлену суму саме на доставку потерпілого до медичного центру. Також з наданих стороною позивача доказів не можливо встановити який саме об`єм палива був необхідний для подолання відповідної відстані.

Довідка КЗ «Магдалинівський центр первинної медико-санітарної допомоги» про те, що ОСОБА_2 , 2007 року народження отримав курс масажу тривалістю 72 години вартістю 350,00 грн. - 1 година також не може бути доказом оплати позивачем вартості наданих послуг (масажу), оскільки відповідний документ не є бухгалтерським документом, відповідно не може підтверджувати здійснення оплати.

Копії чеків з аптеки з придбання лікарських засобів, враховуючи відсутність відповідного призначення/рецепту лікаря не можуть підтверджувати факт придбання ліків для лікування/реабілітації саме потерпілого.

Копії чеків долучені на підтвердження придбання речей (рюкзака, штанів, взуття) також відхиляються з огляду відсутність доказів придбання вказаних речей саме для потерпілого.

Враховуючи вище викладені обставини, а також те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд відхиляє вказані вище докази.

Враховуючи вказане колегія суддів погоджується з висновком суду про недоведеність позивачем витрат, понесених у зв`язку із придбанням палива, проходження масажу дитиною та придбання ліків на зазначену суму у повному обсязі, в той же час погоджується з підтвердженим позивачем понесенням витрат на суму 7 567, 91 грн. (6500+287,9+780,01), в зв`язку із чим вимога позивача про стягнення з ТОВ «Страхова компанія «Альфа-гарант» підлягає задоволенню у відповідній сумі, на підставі п. 22.1 ст. 22, п. 24.1 ст. 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в іншій частині суд відмовляє з огляду на недоведеність, з чим погоджується і колегія суддів.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 п. 1,2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Суд враховує п. 9 Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Приймаючи рішення про задоволення у позову в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із того, що розмір моральної шкоди немає точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи, та інше. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, при цьому, такий розмір має бути об`єктивно обґрунтований, та зрозумілий для суду і учасників справи.

В той же час, суд взяв до уваги вік потерпілої особи, обставини, за яких сталося дорожньо-транспортна пригода, нервовий стрес, глибину душевних та фізичних страждань, як самої дитини так і батьків, ступінь ушкодження здоров`я дитини, зокрема те, що завдані ушкодження спричинили розлад здоров`я, відносяться до середніх тілесних ушкоджень, а також ступінь вини відповідача, яка в умовах дорожньої ситуації мала технічну можливість уникнути наїзду на малолітнього пішохода шляхом дотримання Правил дорожнього руху, а саме зменшення швидкості наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу та не надання дороги потерпілому, погодившись із заявленим стороною позивача/потерпілою особою розміром моральної шкоди у розмірі 163 725, 43 грн.

Однак, колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 щодо недоведеності стороною позивача зазначеної суми моральної шкоди, при цьому вважає, що внаслідок отриманої травми колінного суглобу дитині буде значно важче проходити реабілітаційний період, який є тривалим з огляду на ступінь тяжкості травми, а також колегія суддів приймає до уваги ту обставину, що малолітній ОСОБА_2 втратив багато часу для відновлення повноцінного функціювання колінного суглобу за для занять спортом, хоча в матеріалах справи і немає прямої заборони на це, а відшкодованих відповідачем ОСОБА_3 40 000 грн. явно не достатньо для відшкодування фізичних та душевних страждань як дитини, так і його батьків, що є підставою для зменшення розміру моральної шкоди з 163 725, 43 грн. до 100 000 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу фізичних, душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо та з урахуванням всіх обставин справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, які досліджувались судом першої інстанції, та які висновків суду не спростовують.

Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини даної справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, оскільки висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, а рішення суду зміні в частині розміру моральної шкоди, яку стягнуто з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача з 163 725, 43 грн. до 100 000 грн.

керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 серпня 2021 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 моральної шкоди, зменшивши її з 163 725,43 грн. до 100 000 грн.

В іншій частині рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров