Справа № 265/6682/13-ц
Провадження № 4-с/265/4/22
У Х В А Л А

14 січня 2022 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

при секретарі Дрьомовій О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/6682/13-ц за скаргою Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» напостанову про закінчення виконавчого провадження, зацікавлені особи: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_1 ,

за участі представника стягувача ОСОБА_2 ,

представника виконавчої служби Єгорової В. О., -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника, ОСОБА_2 , звернулась до суду зі скаргою на рішення державного виконавця, в обґрунтування якої посилалась на те, що про наявність постанови про закінчення виконавчого провадження від 20 серпня 2021 року заявник дізнався 22 жовтня 2021 року при здійсненні перевірки Автоматизованої системи виконавчого провадження, оскільки така постанова на адресу АТ «ПУМБ» досі не надходила. На підставі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» заявник звертався до Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі зі скаргою на дії державного виконавця та до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області зі скаргою на бездіяльність начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі, внаслідок чого вважала, що було пропущено передбачені законом строки на оскарження такої постанови з об`єктивних підстав, тому заявила клопотання перед судом про поновлення пропущеного строку на оскарження. Також вказувала, що рішенням суду від 6 листопада 2013 року по справі № 265/6682/13-ц було стягнуто з ОСОБА_1 на користь заявника заборгованість за кредитним договором у розмірі 10668,54 доларів США. На підставі такого рішення видано виконавчий лист, який пред`явлено на примусове виконання до Лівобережного ВДВС в м. Маріуполі, а 4 жовтня 2016 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52454698. 7 травня 2018 р. Лівобережним ВДВС у м. Маріуполі винесено постанову про звернення стягнення на зарплату боржника. Оскільки тривалий час від Лівобережного ВДВС в м. Маріуполі на рахунок стягувача не надходили кошти, стягнуті з боржника, АТ «ПУМБ» здійснив перевірку Автоматизованої системи виконавчого провадження та встановив, що старшим державним виконавцем Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі, Єгоровою В. О., 20 серпня 2021 р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 52454698 за п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», вважаючи, що борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження стягнуті повністю. При цьому державний виконавець виходив з того, що стягнуто з боржника 85273,64 грн. замість 10668,54 доларів США. Тобто державним виконавцем неправомірно змінено суму заборгованості, визначену в рішенні суду від 6 листопада 2013 року. Станом на 22 жовтня 2021 року на адресу АТ «ПУМБ» зазначена постанова не надходила. АТ «ПУМБ» надіслав до Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі скаргу на дії державного виконавця, ОСОБА_3 , 22 жовтня 2021 р., на яку 2 грудня 2021 р. отримав відповідь, де вказано, що відкриття виконавчого провадження в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень в іноземній валюті не було технічної можливості, тому виконавче провадження було відкрито на еквівалентну суму у національній валюті на день набрання рішенням законної сили, тому відсутні законні підстави для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження. Внаслідок цього заявник звернувся до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області зі скаргою на противоправні дії старшого державного виконавця Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі та бездіяльність начальника Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі, на яку отримав 14 грудня 2021 р. відповідь на скаргу, в якій було також відмовлено у її задоволенні. Таким чином, оскільки було передчасно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 52454698 від 20 серпня 2021 року, бо суму боргу стягнуто не в повному обсязі, тому, посилаючись на положення Закону України «Про виконавче провадження» та Цивільного кодексу України, зауважувала, що перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням судового рішення. Отже, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року по справі № 761/12665/14-ц, просила суд поновити строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження, визнати протиправними дії старшого державного виконавця Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 20 серпня 2021 року, визнати протиправною бездіяльність начальника Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі щодо не скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 20 серпня 2021 року, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 52454698 від 20 серпня 2021 р., поновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 265/6682/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» борг за кредитним договором у розмірі 10668,54 доларів США.

Не погоджуючись із поданою АТ «ПУМБ» скаргою, представник Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі подав суду письмовий відзив, за якими вказував, що технічної можливості відкрити виконавче провадження в іноземній валюті не було можливості, тому було постановою державного виконавця від 4 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52454698 на еквівалентну суму в національній валюті на момент набуття рішенням законної сили 19 листопада 2013 року, тобто в розмірі 85273,64 грн., яку не було оскаржено стягувачем. Додавав, що заявником було порушено строки подачі скарги на постанову від 20 серпня 2021 року про закінчення такого виконавчого провадження, копію якої було надіслано на адресу банку вчасно. Враховуючи законність винесеної постанови про закінчення виконавчого провадження, просив суд відмовити у задоволенні скарги АТ «ПУМБ».

В судовому засіданні представник заявника, ОСОБА_2 , на задоволенні заявлених вимог наполягала, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у скарзі, яку просила суд задовольнити.

Представник Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі, Єгорова В. О, у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, посилаючись на письмовий відзив, внаслідок чого просила суд відмовити у задоволенні поданої скарги.

Боржник, ОСОБА_1 , до суду не з`явився з невідомих суду причин, будучи повідомленим про час та місце розгляду скарги належним чином.

За ч. 2 ст. 450 ЦПК неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, що належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає розгляду скарги.

Таким чином, вивчивши матеріали справи за відсутності осіб, які не з`явились, суд дійшов висновку, що подана скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, порушено їхні права чи свободи.

Суд встановив, що 6 листопада 2013 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя по справі № 265/6682/13-ц було винесено рішення, яке набуло чинності 19 листопада 2013 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» боргу за кредитним договором у розмірі 10668,54 доларів США та судового збору в сумі 852,74 грн., за яким 18 грудня 2013 року було видано виконавчий лист представникам стягувача та 4 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження про стягнення боргу.

Натомість, постановою від 20 серпня 2021 року державного виконавця Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в рамках виконавчого провадження № 52454698 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 18 грудня 2013 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» боргу за кредитним договором у розмірі 10668,54 доларів США, що на день набуття законної сили рішення суду становило за офіційним курсом НБУ в гривневому еквіваленті 85273,64 грн., було закінчено виконавче провадження з поверненням виконавчого документу суду внаслідок його фактичного повного виконання на користь стягувача.

Факт перерахування на адресу стягувача 85273,64 грн. в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором в рамках виконавчого провадження № 52454698 підтверджується долученими до справи представником стягувача копіями меморіальних ордерів.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. При цьому за ч. 2 ст. 449 ЦПК пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

На підставі ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

В той же час за ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Також рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Судом було встановлено, що не погоджуючись із постановою від 20 серпня 2021 року про закінчення виконавчого провадження представник АТ «ПУМБ» звернувся до начальника Лівобережного ВДВС в м. Маріуполі зі скаргою 22 жовтня 2021 року, на яку отримав 2 грудня 2021 року відмову від 25 листопада 2021 року у її задоволенні.

Крім того постанова від 20 серпня 2021 року про закінчення виконавчого провадження та бездіяльність начальника Лівобережного ВДВС в м. Маріуполі була оскаржена представниками АТ «ПУМБ» 3 грудня 2021 року до Управляння забезпечення примусового виконання рішень у Донецькі області Східного міжрегіонального управління, на що отримано було 14 грудня 2021 року також відмову.

Враховуючи перелічене, а також те, що доказів отримання постанови від 20 серпня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 52454698 представниками стягувача раніше 22 жовтня 2021 року суду не було надано, а представники АТ «ПУМБ» використали можливість оскарження постанови державного виконавця в порядку, передбаченому ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», а до суду через поштове відділення зв`язку звернулись в десятиденний строк після отримання відмови на скаргу, адресовану Управлянню забезпечення примусового виконання рішень у Донецькі області, то вказані обставини у повній мірі свідчать про поважність причин пропуску строку, передбаченого п. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК, на підставі чого строк для подачі даної скарги представниками АТ «ПУМБ» суд вважає можливим поновити, відхиляючи таким чином заперечення в цій частині представника Лівобережного ВДВС в м. Маріуполі.

Також суд зазначає, що за ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ «Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 5 серпня 2016 року № 2432/5, під час реєстрації виконавчого документа до Системи вносяться такі відомості, зокрема, резолютивна частина рішення (у тому числі сума грошових коштів, яка підлягає стягненню за виконавчим документом).

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

На підставі ч. 3, 5 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця. Витрати у зв`язку з валютообмінними фінансовими операціями та інші витрати, пов`язані з перерахуванням коштів, покладаються на боржника.

Суд зазначає, що загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у ст. 533 ЦК, за якою, зокрема, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому суд вказує, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

За матеріалами справи судом встановлено, що рішенням від 6 листопада 2013 року по справі № 265/6682/13-ц Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя визначив суму боргу ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором у розмірі 10668,54 доларів США, тобто в іноземній валюті.

Натомість, при проведенні виконавчих дій в рамках виконавчого провадження № 52454698 державним виконавцем було визначено сума боргу ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» в розмірі 10668,54 доларів США в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день набуття законної сили рішення суду від 6 листопада 2013 року, тобто в сумі 85273,64 грн.

Однак, суд зауважує, що в разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні, оскільки перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року по справі № 761/12665/14-ц.

Таким чином суд, встановивши, що боржником було погашено заборгованість перед АТ «ПУМБ» в сумі 85273,64 грн., що відповідає еквіваленту в національній валюті до суми боргу за курсом НБУ на момент винесення рішення суду 6 листопада 2013 року по справі № 265/6682/13-ц, зауважує, що до стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі такого рішення, з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» було визначено заборгованість саме у іноземній валюті, що дорівнює 10668,54 доларам США.

Отже, відсутність наданих суду доказів повного погашення боржником заборгованості перед АТ «ПУМБ» в сумі 10668,54 доларів США за виконавчим листом, виданим 18 грудня 2013 року, свідчить про протиправність винесення державним виконавцем Лівобережного ВДВС в м. Маріуполі постанови від 20 серпня 2021 року про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином посилання представника Лівобережного ВДВС в м. Маріуполі на те, що не було технічної можливості завести виконавче провадження в іноземній валюті суд відхиляє, як й не приймає посилання на те, що постанова від 4 жовтня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 52454698 не була оскаржена представниками АТ «ПУМБ», оскільки сума боргу в іноземній валюті, вказана у такій постанові, відповідала сумі заборгованості ОСОБА_1 перед стягувачем за кредитним договором, що була визначення рішенням суду від 6 листопада 2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи наведене обґрунтування, суд дійшов висновку, що оскаржувана АТ «ПУМБ» постанова державного виконавця від 20 серпня 2021 року про закінчення виконавчого провадження є неправомірною та такою, що підлягає скасуванню, внаслідок чого в цій частині вимоги представника заявника підлягають задоволенню.

Суд при цьому зауважує, що за абз. 2 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи, що за положеннями ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, має дискрецію, тобто право, а не зобов`язання, скасувати постанову або інший процесуальний документ такого виконавця, то відповідно вимоги представника АТ «ПУМБ» про визнання бездіяльності начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо не скасування постанови від 20 серпня 2021 року є необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають.

Також згідно із ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Отже, внаслідок скасування судом постанови від 20 серпня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 52454698 законом вже визначено обов`язок державного виконавця відновити таке виконавче провадження своєю постановою не пізніше наступного робочого дня з дня одержання судового рішення про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, тому додаткові вимоги в цій частині представника АТ «ПУМБ» є зайвими, отже не підлягають задоволенню, оскільки в цій частині права стягувача поки не були порушені.

Керуючись ст. 447-453 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

Акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк» строк на подання до суду скарги на постанову від 20 серпня 2021 року про закінчення виконавчого провадження державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) поновити.

Скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» напостанову про закінчення виконавчого провадження, зацікавлені особи: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Визнати постанову державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 20 серпня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 52454698 неправомірною.

Постанову державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 20 серпня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 52454698 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 10668,54 доларів США, скасувати.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Ухвалу складено та підписано 14 січня 2022 року.

Суддя