Справа № 214/3500/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 травня 2022 рокуСаксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

при секретарі - Джемерчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1722, виданий 30.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 12630 грн. 66 коп., а також стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у березні 2021 року позивач засобами поштового зв`язку отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження №64545158, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. з примусового виконання виконавчого напису №1722, виданого 20.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» стягнуто заборгованість в розмірі 12630 грн. 66 коп.Із вчиненим виконавчим написом позивач не згоден, вважає його таким, що не підлягає виконанню. Так, представник позивача зазначає, що спірний виконавчий напис вчинено на договорі, який не посвідчувався нотаріально, що на його думку є безумовною підставою для визнання виконавчого напису №1722 від 20.01.2021 року таким. що не підлягає виконанню.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, представник позивача надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за відсутності сторони позивача.

Представник відповідача про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся, в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог, просив відмовити у позові, зазначав, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджували безспірність заборгованості, зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною, оскільки позивач у позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне.

Третя особа до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, заяв не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Так, 14.11.2013 року позивач звернувся до ПАТ «Альфа-Банк» із Анкетою-заявою про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк», укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка» (а.с.37).

20.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горам О.С. було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №1722 та яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за Кредитним договором №630052804 від 14.11.2013 року, укладеним ним з АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 1 від 21.06.2016 року є ТОВ «Кредитні ініціативи», правонаступником якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-ІКІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року є ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», правонаступником якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 16-01/19/1 від 16.01.2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал». Строк платежу за договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 року по 11.01.2021 року. Сума заборгованості складає 11980 грн. 66 коп., з яких: 5719 грн. 08 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 0 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за комісією; 0 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 0 грн. 00 коп. - строкова заборгованість за сумою кредиту; 456 грн. 38 коп. - строкова заборгованість за комісією; 3738 грн. 07 коп. - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 2067 грн. 13 коп. - строкова заборгованість за штрафами і пенями. За вчинення виконавчого напису із стягувача стягнуто 650 грн. 00 коп., які підлягають стягненню із боржника. Загальна сума, що підлягає стягненню - 12630 грн. 66 коп. (а.с.36).

17.02.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64545158 з виконання виконавчого напису №1722 від 20.01.2021 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. (а.с.9-10).

26.02.2021 року приватним виконавцем в межах виконавчого провадження №64545158 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с.11-12).

Порядок вчинення виконавчого напису та його форма врегульовано Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», 16 главою Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як передбачено в п. п. 3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

Відповідно до п. 2-2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду у справі №826/20084/14 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року відмовлено.

Оскаржений позивачем виконавчий напис вчинений нотаріусом 20.01.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до Кредитного договору від 14.11.2013 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал».

Разом з тим, розділом 3 глави 16 Порядку встановлені умови за яких вчиняються виконавчі написи нотаріуса, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2019 року у справі №569/8884/17.

Суд також зауважує, що заборгованість повинна бути безспірною, тобто боржник окрім обізнаності щодо розміру заборгованості повинен її визнати та погодитись із її розміром.

Так, представником відповідача не було надано до суду доказів обізнаності позивача про існування заборгованості, ознайомлення з її розміром та її визнання. Відтак є підстави вважати, що заборгованість позивача за Кредитним договором від 14.11.2013 року не є безспірною.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1722, виданий 30.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 12630 грн. 66 коп. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп.

Крім того, 19.10.2021 року представником позивача надано до суду заяву про стягнення понесених судових витрат, в якій останній просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12485 грн. 00 коп.

Представником відповідача, в свою чергу, надано до суду клопотання, в якому останній просить відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу, мотивуючи своє клопотання тим, що суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним. Також зазначив, що до позовної заяви не додано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документи, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату.

Дослідивши доводи сторін, викладені у вищевказаних клопотаннях, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Судом встановлено, що 03.03.2021 року між адвокатом Соловей Д.Г. та позивачем було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №01/03-21, відповідно до якого адвокат зобов`язався надати юридичні послуги щодо захисту та представництва інтересів клієнта.

На підтвердження витрат, понесених на правничу допомогу, суду було надано Додаток №1 до Договору №01/03-21 від 03.03.2021 року, яким є Порядок оплати витрат та гонорару адвоката за договором про надання правової (правничої) допомоги та Акт прийому-передачі наданих послуг №1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №1/03-21 від 03.03.2021 року, згідно якого сторони своїми підписи засвідчили факт виконання робіт (послуг) адвокатом та їх оплату у загальному розмірі 12485 грн. 00 коп. клієнтом (а.с.28-29,30,31).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд бере до уваги складність справи та виконаних робіт, котрі на думку суду не є складними, час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, котрі є незначними, критерії розумності їхньої вартості, неминучості, обґрунтованості, а також думку відповідача про неспівмірність витрат зі складністю справи та приходить до висновку про дійсну неспівмірність розміру витрат зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витрачених адвокатом на виконання робіт, обсягом наданих послуг, тобто завищення їхнього розміру, тому суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат та стягнення із відповідача в користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 1212 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 141, 142, 263-265, 268, 273, 315, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1722, виданий 30.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 12630 грн. 66 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, Кудрявський узвіз, 5Б) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, Кудрявський узвіз, 5Б) в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.