ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 663/1387/21 Головуючий в 1 інстанції Пухальський С.В.
Номер провадження 22-ц/819/402/22 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Майданіка В.В.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 22 вересня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В:

19 травня 2021 р. представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу спадкодавця за кредитним договором б/н від 16.06.2010 р. у розмірі 33 249,50 грн станом на 10.10.2018 р. та судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що 16 червня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 було укладено договір б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер і спадкоємцями, які прийняли спадщину після його смерті, є відповідачі, як такі що постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Унаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань у ОСОБА_5 виникла заборгованість, яка станом на дату відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 становить 33 249,50 грн і складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 713,84 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 1406,27 грн, нарахованої пені у розмірі 31 129,39 грн.

10 червня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» направило відповідачам претензію про добровільне погашення кредитної заборгованості ОСОБА_5 , однак жодних дій щодо її виконання не вчинено.

Ураховуючи викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 249,50 та судові витрати.

Заочним рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 22 вересня 2021 р. у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що спадкоємці боржника є боржниками перед кредитором лише за умовами прийняття спадщини та у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Із витребуваної судом спадкової справи №69/2020 вбачається, що після смерті ОСОБА_5 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа заведена на підставі претензії АТ КБ «ПРИВАТБАНК», свідоцтво про право на спадщину не видавалось, відомості про належність спадкодавцю майна відсутні. Оскільки через відсутність відомостей про наявність спадкового майна, отриманого спадкоємцями, суд позбавлений можливості визначити межі їх відповідальності перед кредитором та покладання на них обов`язку виконати боргові зобов`язання спадкодавця у межах вартості отриманого ними майна, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявлених позивачем вимог.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити в нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає критеріям законності та обґрунтованості. При ухваленні рішення суд попередньої інстанції не перевірив, хто є власником будинку за адресою реєстрації спадкодавця, тобто не з`ясував обставини щодо наявності спадкового майна у боржника, а тому дійшов помилкового висновку про відсутність можливості визначити межі відповідальності відповідачів.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, що в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду судового рішення.

Заслухавши доповідача, учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлено наступне.

16.06.2010 року ОСОБА_5 підписав анкету - заяву, у якій своїм підписом підтвердив, що вказана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг, за яким йому надано кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. (а.с.18).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . (а.с.53)

ОСОБА_5 свої зобов`язання за кредитним договором належно не виконував, внаслідок чого за розрахунком банку, станом на час відкриття спадщини 10.10.2018 рік утворилась заборгованість у розмірі 33 249,50 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 713,84 грн., заборгованості за відсотками в сумі 1406,27 грн, нарахованої пені в сумі 31 129,39 грн.

20 березня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» направило до Скадовської державної нотаріальної контори Херсонської області претензію кредитора, в якій просило включити кредиторські вимоги в спадкову масу після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомити спадкоємців про наявність заборгованості перед банком в розмірі 33 249,50 грн, повідомити чи звертались спадкоємці з заявами про прийняття спадщини та надати відомості про цих осіб. (а.с.112)

Листом Скадовської державної нотаріальної контори Херсонської області від 16.04.2020р. АТ КБ «ПриватБанк» повідомлено, що відомості про спадкоємців ОСОБА_5 відсутні, коло спадкоємців не відоме. (а.с.119)

Згідно копій паспортів померлого ОСОБА_5 та відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 місцем їх реєстрації є АДРЕСА_1 . (а.с.47-52)

03 червня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» направило ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 листи - претензії про добровільне погашення кредитної заборгованості ОСОБА_5 відповідно до вимог статті 1282 ЦК України.

Оскільки вказані претензії залишилися невиконаними, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з даним позовом та наполягає на його задоволенні.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Судом встановлено, що 16.06.2010 року ОСОБА_5 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.18).

За розрахунком банку, станом на 10.10.2018 рік за ОСОБА_5 утворилась заборгованість у розмірі 33 249,50 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 713,84 грн., заборгованості за відсотками в сумі 1406,27 грн, нарахованої пені в сумі 31 129,39 грн.

Вирішуючи питання щодо наявності у ОСОБА_5 боргових зобов`язань перед АТ КБ «Приватбанк» в частині вимог щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 713,84 грн, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом наданої позивачем довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_5 , вбачається що встановлений кредитний ліміт змінювався, починаючи із 16.06.2010 р. становив 500,00 грн., із 07.12.2010 року збільшений до 600 грн., із 14.02.2011 р. кредитних ліміт становив 700,00 грн.; із 15.02.2011 р. - 700,00 грн.; із 29.05.2011 р. 800 грн., із 12.07.2011 р. 900,00 грн., із 08.09.2011 р. 1000,00 грн., із 07.10.2013 р. 810,00 грн., із 23.01.2020р. 0,00 грн. (а.с.17).

Відповідно до банківської виписки розрахунку заборгованості, що згідно Переліком типових документів, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12.04.2012р. № 578/5 має статус первинного документу і наданий позивачем як письмовий доказ на підтвердження заявлених позовних вимог щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню із позичальника вбачається, що позичальник ОСОБА_5 використовував кредитні кошти у межах ліміту та погашав наявну у нього заборгованість. Також вбачається, що остання операція, здійснена боржником, датована 18.11.2014 р. Так, позичальником у банкоматі Високопольського відділення знято готівку в сумі 100,00 грн., та із врахуванням наявної заборгованості на цей день до початку касових операцій (663,79 грн.) залишок заборгованості після операції на картковому рахунку становив 770,79 грн. (а.с.14).

Крім того, у відповідності до розрахунку банківських операцій вбачається, сума отриманих коштів у добровільному порядку Банку не повернуті, залишок за тілом кредиту за розрахунком банку станом на 10.10.2018 р. обліковується у розмірі 713,84 грн.

Оскільки за приписами ст.ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем), проте матеріали справи не містять доказів повернення ОСОБА_5 позивачу отриманих ним кредитних коштів в сумі 713,84 грн., тому слід дійти висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо наявності у ОСОБА_5 зобов`язань щодо повернення вказаної суми.

Щодо доводів позивача про включення до боргових зобов`язань ОСОБА_5 суми нарахованих відсотків у розмірі 1406,27 грн та пені у розмірі 31 129,39 грн, то суд вказує наступне.

Як було вище зазначено судом, згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штраф, пеня) є грошова сума, інше майно, які боржник має передати кредиторові у разі порушення зобов`язання.

Пеня це неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день простроченого зобов`язання.

Виходячи з наведених положень законодавства слід вважати, що право стягнення процентів та неустойки у кредитора виникає відповідно до погоджених сторонами умов договору.

При цьому, підписана ОСОБА_5 анкета заява від 16.06.2010р. не містить положень щодо обов`язку позичальника сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, а також щодо обов`язку сплати неустойки у вигляді пені.

Позивач, в поданому до суду позові обґрунтовує свої вимоги в цій частині, посилаючись крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 16.06.2010 р., на «Умови та правил надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку», які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/pages/70/ як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог (а.с.19), визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови.

Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» розумів ОСОБА_5 та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання ОСОБА_5 кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, та саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто, позивач міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані ОСОБА_5 . Умови та правила банківських послуг, а також Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та неустойки, наданий банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також роздруківка із сайту не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який міститься в матеріалах даної справи, не містить підпису ОСОБА_5 , тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 16 червня 2010 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та пені.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17), яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, підлягає врахуванню.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку щодо необґрунтованості позиції банку про наявність у ОСОБА_5 боргових зобов`язань щодо сплати заборгованості за відсотками в сумі 1406,27 грн та пені в сумі 31 129,39 грн.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги щодо наявності у ОСОБА_5 боргових зобов`язань перед АТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованими лише в частині заборгованості за тілом кредиту, в сумі 713,84 грн.

Разом з тим судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, у зв`язку з чим АТ КБ «Приватбанк» пред`явив вимоги до спадкоємців боржника.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно із статтею 1281 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Обґрунтовуючи підстави позову банк посилався на те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 , оскільки постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією його паспорта серії НОМЕР_2 , виданого 11.02.2005р. Скадовським РВ УМВС. (а.с.47)

Згідно наявних в матеріалах справи копій паспортів ОСОБА_3 (серії НОМЕР_3 , виданого 26.11.2010р. Скадовським РВ УМВС), ОСОБА_4 (серії НОМЕР_4 , виданого 17.10.1997р. Артемівським РВ УМВС), ОСОБА_2 (серії НОМЕР_5 ) та ОСОБА_1 (серії НОМЕР_6 , виданого 02.04.2015р. Скадовським РС УДМС), місцем реєстрації відповідачів також є адреса: АДРЕСА_1 .

Згідно наявної в матеріалах справи інформації, наданої Відділом надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Скадовської міської ради на запит суду відповідно до ч.6 ст. 187 ЦПК України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зняті з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 лише 24.11.2020р.

Оскільки судом встановлено, що на момент відкриття спадщини після смерті боржника ОСОБА_5 10.10.2018р. відповідачі були зареєстровані за місцем реєстрації спадкодавця, і доказів подання ними заяви про відмову від спадщини матеріали справи не містять, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав вважати їх такими, що прийняли спадщину відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України.

Разом з тим, згідно ст. 1281 ЦК України (в редакції, чинній на момент відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 ) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки є преклюзивними, а тому їх недотримання позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Сплив визначених ст.1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, за позицією позивача АТ КБ «Приватбанк» не знав і не міг знати про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , а тому звернувся з претензією до Скадовської державної нотаріальної контори лише 10.04.2020р.

Апеляційний суд зазначає, що згідно положень ч.1 ст. 1281 ЦК України ( у редакції на момент відкриття спадщини) строк пред`явлення вимог до спадкоємців, що прийняли спадщину, у випадку необізнаності кредитора про її відкриття, обмежується одним роком від настання строку вимоги.

Згідно ст. 530 ЦК України 1. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, яка є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору.

Таку ж позицію підтримує і Верховний Суд в постанові від 07 лютого 2018 року у справі № 751/5977/17, провадження № 61-560св17.

Отже, початок перебігу строку вимоги слід обчислювати зі спливом останнього дня місяця дії картки, виданої ОСОБА_5 за кредитним договором б/н від 16.06.2010 р.

Згідно наданої позивачем довідки (а.с.46), між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 був підписаний кредитний договір б/н, за яким надано кредитні картки, у тому числі № НОМЕР_7 з терміном дії до вересня 2018 року.

Таким чином, перебіг річного строку пред`явлення вимог згідно ч.3 ст. 1281 ЦК України для кредитора АТ КБ «Приватбанк» розпочався з 01 жовтня 2018 року та закінчився 01 жовтня 2019 року.

Враховуючи, що право вимоги у позивача виникло з 01.10.2018р., а з вимогою до спадкоємців боржника банк звернувся у 10.04.2020 року, тобто з пропуском установленого ч.3 ст.1281 ЦК України преклюзивного строку, тому слід дійти висновку про втрату банком права вимоги до спадкоємців боржника ОСОБА_5 за кредитним договором б/н від 16 червня 2010 року, що є підставою для відмови в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк».

При цьому апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» з підстав відсутності інформації про наявність спадкового майна, що унеможливлює визначення меж відповідальності відповідачів, оскільки перевірка вказаних обставин може бути здійснена на стадії виконання судового рішення шляхом визначення наявності та вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог, проте помилився з мотивами такої відмови.

У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 19, 367, 374, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 22 вересня 2021 року щодо відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця змінити, виклавши підстави відмови у задоволенні позову у відповідності до мотивувальної частини цієї постанови.

В іншій частині зазначене судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови лише у випадках, встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ О.В.Кутурланова

________________ В.В.Майданік