Справа № 282/1332/21
Провадження № 2/282/19/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року

смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - Носача В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Поварчук Н.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглядаючи в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (надалі по тексту також - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- стягнути з ОСОБА_1 (надалі по тексту також - відповідач) на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3 у розмірі 7833,00 грн., щомісячно з 11 жовтня 2021 року до досягнення дитиною повноліття;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання ОСОБА_3 у розмірі 7000,00 грн., (сім тисяч гривень) щомісячно з 11 жовтня 2021 року до досягнення дитиною повноліття;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 аліменти у розмірі 7833,00 грн., щомісячно з 11 жовтня 2021 року до досягнення дитиною повноліття;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання ОСОБА_5 у розмірі 16333,00 грн., щомісячно з 11 жовтня 2021 року до закінчення її навчання у вищому навчальному закладі;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що 23 вересня 2000 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_1 . В період спільного проживання у них народились діти: донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач вказує, що у ОСОБА_3 наявне захворювання - наслідки перенесеного спонтанного внутрішньо-мозкового крововиливу у вигляді правобічного геміпарезу зі стійкими руховими порушеннями; вкорочення правої ноги на 1 см; симптоматична епілепсія у вигляді генералізованих тоніко-клонічних нападів, резистентна до лікування.

Позивачка перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Любарської райдержадміністрації та отримує державну соціальну допомогу інваліда дитинства до 18 років на дитину, ОСОБА_3 з 01.11.2014 до 27.12.2029.

Щомісячно позивачка несе витрати у розмірі щонайменше 7000 грн, які викликані особливими обставинами - захворюванням дитини.

Крім цього, старша донька ОСОБА_5 навчається у вищому навчальному закладі, а саме - Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця. Так, донька ОСОБА_5 навчається за рахунок коштів державного бюджету, проте, оскільки університет знаходиться в м. Києві, вона проживає в іншому місті, що також потребує значних витрат як на забезпечення навчального процесу, так і на забезпечення проживання дитини.

Таким чином, щомісячні витрати на утримання дітей позивачкою становлять в середньому наступний розмір: на дочку ОСОБА_5 - харчування, проїзд, купівля одягу - 12000,00 гривень, витрати щодо навчання (книжки, зошити, методички, спеціальний одяг) - 500,00 грн., оплата комунальних послуг - 2000,00 гривень, всього 14,500 тисяч гривень; на сина ОСОБА_3 - харчування, одяг, іграшки - 6000,00 гривень, видатки на купівлю медикаментів, 10000,00 гривень, всього 13 тисяч гривень; на сина ОСОБА_4 - харчування, одяг, іграшки 6000,00 гривень, всього 6 тисяч гривень. Крім цього, позивачка несе витрати на: лікування, обстеження в лікарні дітей, купівля ліків - 3 тисячі на місяць; оздоровлення, відпочинок дітей, оплата комунальних послуг - 2500 тисяч гривень. Вважає, що ці витрати доцільно поділити на 3 з розрахунку на кожну дитину - 2500+3000=5500; 5500/3= 1833 грн., на кожну дитину.

Таким чином, щомісячні витрати на утримання трьох дітей сукупно складають щонайменше 39000,00 грн.

Матеріальне становище відповідача є задовільним та достатнім для того, аби сплачувати аліменти на неповнолітніх дітей та аліменти на повнолітню доньку, що продовжує навчання та додаткові витрати у необхідному для цього розмірі.

Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року по справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 13 грудня 2021 року о 09 годині 00 хвилин.

03 грудня 2021 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву. Згідно наданого відзиву позов визнає частково та просить суд стягувати із нього на користь позивачки аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття, на утримання дитини ОСОБА_5 в розмірі 2000 грн., щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною 23 річного віку. В задоволенні частини позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_3 просить відмовити за недоведеністю.

28 грудня 2021 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Бабенка Ю.С. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. Позов підтримує та просить задовольнити його у повному обсязі.

У судове засідання призначене на 13 грудня 2021 року позивач та її представник не з`явились, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином. Від представника позивача адвоката Бабенка Ю.С. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. У зв`язку з цим, судове засідання відкладено на 18 січня 2022 року до 13 години 00 хвилин.

18 січня 2022 року позивач та її представник у судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином. Від представника позивача повторно надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Відповідач у судовому засіданні висловив думку про можливість проведення судового засідання за відсутності позивача та її представника у зв`язку з їх повторною неявкою у судове засідання. Також вважав за можливе проводити судове засідання за відсутності його представника, який належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Враховуючи положення ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушення прав учасників справи, розгляд справи по суті слід проводити у відсутності позивача та її представника у зв`язку з їх повторною неявкою до суду, будучи при цьому належним чином повідомленими про дату, час і місце цього засідання.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково та просив задовольнити їх у розмірі, зазначеному в відзиві на позовну заяву. Вказав, що наведені позивачем розрахунки непідтверджені належними доказами та є безпідставними. Також вказав, що як батько має нести лише половину витрат на утримання дітей, так як іншу половину повинна оплачувати мати. Що стосується додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_6 , відповідач зазначив, що дійсно у зв`язку з хворобою дитина потребує додаткових витрат, половину з яких він буде оплачувати після того, як дружина документально підтвердить понесені нею витрати. Окрім того відповідач зазначив, що добровільно надає грошові кошти позивачці на утримання дітей, а також сплачує комунальні платежі своїй повнолітній дочці, про що до суду подано відповідні квитанції про перерахування грошових коштів. Також вказав, що в деклараціях за 2019-2020 року вказані його загальні доходи, з яких слід відраховувати податки та витрати на здійснення підприємницької діяльності. Щодо наявного рухомого та нерухомого майна, відповідач вказав, що переважна більшість цього майна придбана ним під час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. Враховуючи викладене, позов просив задовольнити у розмірах, визначених ним у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення відповідача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 23 вересня 2000 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, актовий запис № 12, свідоцтво серії НОМЕР_1 , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_5 , актовий запис № 1072, свідоцтво серії НОМЕР_2 . Її батьками записані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_3 , актовий запис №3, свідоцтво серії НОМЕР_3 . Його батьками записані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_4 , актовий запис № 6, свідоцтво серії НОМЕР_4 . Його батьками записані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

При визначенні розміру сум аліментів, які має сплачувати відповідач на утримання дітей суд враховує його матеріальний стан, зокрема: отриманий ним дохід за попередні роки (2019 рік в сумі 935356,53 грн., 2020 рік в сумі 1428959,29 грн.) обсяг та вартість належного йому на праві власності майна, а саме: земельних ділянок, нежилого приміщення - частина магазину, квартири АДРЕСА_1 , транспортного засобу Ford Kuga 2018 року, житлового будинку АДРЕСА_2 , отримання доходу від продажу електричної енергії.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження наведених в позовній заяві розрахунків щодо витрат на утримання неповнолітніх дітей, а тому, враховуючи фактичні обставини справи, рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, враховуючи те, що відповідач позов визнав частково, добровільно надає допомогу на утримання дітей позивачу, його матеріальний стан та можливість сплачувати аліменти, суд вважає, що справедливим наразі буде стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 3500 на кожну дитину щомісяця.

Стосовно вирішення позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1, 2 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Як вбачається з медичного висновку № 468 від 22.10.2014, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має захворювання: наслідки перенесеного спонтанного внутрішньо-мозкового крововиливу у вигляді правобічного геміпарезу зі стійкими руховими порушеннями. Вкорочення правої ноги на 1 см. Симптоматична епілепсія у вигляді генералізованих тоніко-клонічних нападів, резистентна до лікування.

Згідно довідки № 373 управління праці та соціального захисту населення Любарської РДА від 23 лютого 2015 року ОСОБА_2 перебуває на обліку та отримує державну соціальну допомогу інваліда дитинства до 18 років на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01.11.2014 року по 27.12.2029 року.

Наявність тривалого стійкого захворювання у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також підтверджується доданими до матеріалів позовної заяви доказами, а саме: консультаційним висновком спеціаліста КНП «Міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» від 13.07.2021; висновком відділення магнітно-резонансної томографії КНП «Міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова»; випискою з медичної карти стаціонарного хворого Житомирської обласної дитячої лікарні № 1134 від 28.01.2012; випискою з медичної карти стаціонарного хворого Житомирської обласної дитячої лікарні № 6745 від 11.06.2014; випискою з медичної карти стаціонарного хворого Житомирської обласної дитячої лікарні № 10762 від 16.06.2016; медичним висновком медичного центру реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи МОЗ України від 01.07.2014; висновком магнітно-резонансної томографії ТОВ «МДЦ Експерт-Житомир» від 26.04.2016; результатом обстеження КТ головного мозку № 12805 відділення променевої діагностики КУ ЦМЛ № 1 м. Житомира МОЗ України від 28.01.2012; випискою з медичної карти стаціонарного хворого Житомирської обласної дитячої лікарні № 3230 від 15.03.2017; випискою із медичної карти стаціонарного хворого КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» № 21306 від 14.08.2017.

Окрім того, до позовної заяви позивачем надано копії документів на підтвердження витрат на лікування дитини ОСОБА_3 , а саме: рахунок-фактура № 170704-389 від 04.07.2017 на суму 455600,00 грн.; рахунок-фактура № 1046 від 19.08.2021 на суму 637000,00 грн.; фіскальні чеки по розрахунках за купівлю лікарських препаратів на суму 1003,28 грн., 1310,71 грн., 2288,26 грн., 1014,22 грн., 1606,35 грн.; дублікат квитанції на суму 6706,53 грн., та скріншоти з замовленнями лікарських препаратів та їх вартість.

Відтак, суду надано достовірні, достатні та належні докази того, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має стійке та тривале захворювання у зв`язку з чим він регулярно потребує отримання медичної допомоги та відповідно на отримання лікарських препаратів. Також встановлено, що на лікування дитини витрачаються значні суми коштів, обов`язок по сплаті яких покладено на обох батьків.

Враховуючи особливі обставини даної справи, особливість захворювання дитини, матеріальний стан сторін, зокрема і відповідача, який є фізичною-особою підприємцем, має достатнє матеріальне становище та відповідно змогу надавати матеріальну допомогу дитині на додаткові витрати, суд вважає, що з урахуванням обставин даної конкретної справи позов в частині позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини підлягає до задоволення в повному обсязі.

Стосовно стягнення аліментів на утримання повнолітньої ОСОБА_5 яка продовжує навчатись, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201 СК України).

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Згідно з ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу.

Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Тобто, обов`язок утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

З довідки Національного медичного університету імені О.О. Богомольця від 26 серпня 2021 року вбачається, що ОСОБА_5 є студенткою 3 курсу 2021/2022 навчального року, денна форма навчання. Термін навчання 6 років, дата закінчення навчання 30.06.2025.

Позивачем у повній мірі доведено суду ту обставину, що повнолітня дочка ОСОБА_5 на даний час навчається у вищому навчальному закладі та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги від батьків. До позовної заяви також додано докази (які наведені та дослідженні судом при визначенні аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) того, що відповідач має фінансову можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчатись. Разом з тим, до позовної заяви позивачем не надано доказів щодо понесення зазначених у позовній вимозі витрат, які просить стягувати з відповідача.

Таким чином, виходячи із того, що батьки є рівними у своїх правах та обов`язках щодо виховання, навчання та утриманні дітей, враховуючи ту обставину, що на відповідача також покладено обов`язок щодо матеріальної допомоги ще двом неповнолітнім дітям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в тому числі відповідач має нести додаткові витрат на сина ОСОБА_3 , добровільно надає допомогу дочці ОСОБА_5 , суд вважає, що з урахуванням обставин даної конкретної справи задоволення позовних вимог в частині визначення розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатись підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення на користь позивача аліментів в розмірі 2000 грн щомісяця до досягнення дочкою 23 років.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до суду з позовною заявою 20.10.2021 шляхом направлення її до суду засобами поштового зв`язку, а тому саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання дітей.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Саме тому, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати, суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Зважаючи на посилання представника позивача у позовній заяві на те, що докази, які підтверджують надання правничої допомоги будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення то суд, при ухваленні рішення не вирішує питання стягнення даних судових витрат.

Керуючись ст.76-80, 89, 141, 223, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 180, 182, 184, 185, 191, 198, 199, 200 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення розпочати з 20 жовтня 2021 року.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення розпочати з 20 жовтня 2021 року.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення розпочати з 20 жовтня 2021 року.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в розмірі 2000 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до припинення навчання, тобто до 30 червня 2025 року.

Стягнення розпочати з 20 жовтня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід Держави 3632 (три тисячі шістсот тридцять дві) гривні 00 коп судового збору, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: казначейство України; рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

В решті частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Відпвідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 21 січня 2022 року.

Головуючий суддя В.М. Носач