Справа № 444/3833/21
Провадження № 2/444/330/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Реміцька І.П.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_4 30.12.2021 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди.

Просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь спричинену їй моральну шкоду в розмірі 80 000, 00 грн. та судові витрати покласти на відповідача.

Обгрунтовує позов наступним.

Між нею та ОСОБА_2 16 липня 2015 року було укладено шлюб. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 03 лютого 2020 року вищезазначений шлюб розірвано.

Вказує, що 15 листопада 2019 року близько 12.20 год. у громадському місці в м. Жовква Львівської області ОСОБА_2 умисно спровокував конфлікт, в ході якого ногою розбив дзеркало заднього бачення в автомобілі марки «RENAULT TRAFIK», яким вона керувала та в якому в той час перебувала дитина, а також нецензурними словами ображав і принижував її. За даним фактом 25 листопада 2019 року Жовківським районним судом Львівської області ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП (справа № 444/3034/19). Постанова суду набрала законної сили.

Зазначає, що 22 листопада 2019 року о 21.14 год. на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 (де вона проживає з дитиною), відповідач вчинив по відношенню до неї домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого завдана шкода її психічному здоров`ю, а саме умисно спровокував конфлікт, під час якого нецензурними словами ображав її та принижував. За даним фактом 10 грудня 2019 року Жовківським районним судом Львівської області ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (справа №444/3203/19). Постанова суду набрала законної сили.

Вказує, що 23 листопада 2019 року близько 19.00 год. в житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 наніс їй удар лівою рукою в потиличну ділянку голови, чим спричинив їй закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку та синець на волосяній частині голови.

Зазначає, що 04 грудня 2019 року близько 18.55 год. ОСОБА_2 , знаходячись в салоні автомобіля марки «RENAULT TRAFIK» по вулиці Гасина у м. Жовква Львівської області, навпроти будинку № 39/1, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно завдав їй по одному удару правою рукою в обличчя зліва та в потиличну ділянку голови, після чого, схопив та стискав правою рукою її за обличчя, чим завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень. За даними фактами 20 лютого 2020 року Жовківським районним судом Львівської області ОСОБА_2 визнано винним за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України (справа № 444/204/20). Вирок суду набрав законної сили.

Вказує, що 04 грудня 2019 року близько 19.00 год. у громадському місці в м. Жовква Львівської області, ОСОБА_2 умисно спровокував конфлікт, в ході якого копав ногами по транспортному засобі марки «RENAULT TRAFIK», яким вона керувала та в якому в той час перебувала дитина, а також металевим предметом порізав колеса цього автомобіля. При цьому нецензурними словами ображав її і принижував. За даним фактом 18 лютого 2021 року Жовківським районним судом Львівської області ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП (справа № 444/111/21). Постанова суду набрала законної сили.

Зазначає, що, 02 квітня 2020 року о 21.30 год. на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 (де вона проживає з дитиною), відповідач вчинив по відношенню до неї домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого завдана шкода її психічному здоров`ю, а саме умисно спровокував конфлікт, під час якого розбив вікно в будинку та нецензурними словами ображав її і принижував. За даним фактом 27 квітня 2020 року Жовківським районним судом Львівської області ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (справа № 444/936/20). Постанова суду набрала законної сили.

Вказує, що 05 липня 2020 року близько 19.30 год. та близько 22.35 год. ОСОБА_2 вчинив дрібне хуліганство по відношенню до неї - умисно двічі розбив вікна в будинку, де вона проживає з дитиною ( АДРЕСА_1 ). За даними фактами 30 березня 2021 року Жовківським районним судом Львівської області ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП (справа № 444/205/21). Постанова суду набрала законної сили.

Зазначає, що 25 серпня 2021 року близько 16.30 год. поблизу житлового будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , через його заборгованість по сплаті аліментів на утримання їхньої малолітньої дитини ОСОБА_5 , у салоні її автомобіля марки «RENAULT TRAFIK», кулаком лівої руки наніс їй удар в праву ділянку голови, внаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження. За даним фактом 28 вересня 2021 року вироком Жовківського районного суду Львівської області ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України. Вказує, що вирок суду ще не набрав законної сили, оскільки за її апеляційною скаргою він оскаржується в частині призначеного покарання.

Стверджує, що всі вищеописані факти свідчать про неврівноважене мислення та поведінку ОСОБА_2 , непередбачуваність його дій по відношенню до неї. Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_2 вона отримала та продовжує отримувати психологічний стрес. Оскільки такі події є тривалими в часі, спричинені їй моральні та фізичні страждання позначилися негативними змінами у її житті. Зокрема, появились достатньо часті спогади про події. Такі спогади проявляються як наслідки психотравмуючої дії так і пережитих фізичних страждань, особливо від ударів по голові. Також, на даний час, їй притаманний страх можливого повторення подій, переживання, насторога, тривога, негативні емоційні реакції при згадуванні (сумує, плаче), важкість виконання повсякденних обов`язків внаслідок поганої фіксованості уваги на проблемі. Переживання з приводу фізичних незручностей та психологічного дискомфорту та тимчасова відірваність від активного соціального життя призвели до зниженого та нестійкого настрою, порушення сну, неприємних сновидінь, швидкої втомлюваності, поганого настрою, пасивності, емоційної напруги, нервозності, дратівливості, пригніченості, реакції замикання в собі, невпевненості в собі, тривоги з приводу майбутнього, бажання уникати більш тривалих відносин з людьми, почуття образи, обурення, приниження честі та гідності, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я, тощо.

Незважаючи на описане, вона завжди намагається відокремити дитину від так званих «дорослих проблем», зокрема, усміхатись будучи з нею, не розмовляти з нею чи при ній про будь-які проблеми, не вирішувати такі проблеми при ній, приховувати свої негативні емоції при ній. Однак вони проживають лише вдвох, і дитина, незважаючи на її зусилля, всерівно відчуває негатив і розуміє його походження. Вона досить часто з власної ініціативи задає їй запитання, чому батько вчиняє такі дії (б`є її, розбиває вікна, постійно кричить на неї, перебуває у стані алкогольного сп`яніння, і т.д.), чому не цікавиться нею, тощо. В результаті такого дитина стала боятись відповідача, хоча він являється їй батьком. Окрім цього, стає наляканою, збудженою, плаче, тривалий час уникає сторонніх осіб, не може заснути, має неспокійний сон, інколи проявляються нестандартні для неї рухи, вимова слів чи речень, тощо. Такі події вкрай негативно впливають на дитину, особливо на її психоемоційний стан, що в подальшому дає своє негативне відображення на здоров`ї, розвитку, у соціальному рості, тощо. Вказує, що так як вихованням дитини займається виключно вона, то усі негативні зміни в житті дитини негативно відображаються на ній, оскільки вона розуміє, що фізично не може протистояти чоловіку, який набагато більший і сильніший від неї, а заходи правового впливу не завжди приносять дієвий позитивний результат.

Вказує, що окрім цього, моральна шкода для неї проявилась ще і в тому, що ОСОБА_2 вчиняв відносно неї кримінально карані та адміністративно карані дії, будучи її чоловіком, у шлюбі від якого вона народила дочку, якому готувала їжу, здійснювала прання одягу, тощо. Також вкрай принизливим для неї є той факт, що ОСОБА_2 вчиняв до неї насильство користуючись її безпорадним станом, оскільки він набагато вищий за ростом і сильніший від неї, а також, що вчиняв насильство в громадських місцях та у присутності сторонніх осіб, що він ніколи не шкодував про вчинене, не визнавав своєї провини у вчиненому.

Зазначає, що її страх за життя і здоров`я від злочинних дій ОСОБА_2 знайшов своє підтвердження в тому, що Жовківським районним судом Львівської області за її заявами тричі ухвалено рішення про видачу обмежувального припису ОСОБА_2 , а саме, 23 квітня 2020 року (справа № 444/886/20) строком на шість місяців, 18 лютого 2021 року (справа № 444/264/21) строком на три місяці, 05 жовтня 2021 року (справа № 444/2902/21) строком на шість місяців.

Стверджує, що внаслідок вчинення описаних протиправних дій ОСОБА_2 по відношенню до неї, спричинена їй моральна шкода полягає, зокрема, в перенесеній фізичній болі, переживаннях, душевних стражданнях, в приниженні її честі і гідності, у порушенні сталого для неї способу життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, тощо.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 02 лютого 2022 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі, розглядати справу за правилами спрощеного провадження.

Від відповідача ОСОБА_2 03.03.2022 надійшов відзив на позовну заяву, в якому позов визнав частково в розмірі 5000 грн.

Даний відзив на позовну заяву було подано у строк встановлений судом та законом, а тому такий прийнятий судом до розгляду.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 зазначив, що їхнє із позивачкою сімейне життя не склалося, шлюб між ними розірвано. Він змушений був виїхати тимчасово на заробітки за кордон в умовах затяжної економічної кризи, щоб мати кошти собі на проживання та на утримання дитини. Коли він приїжджав в Україну, то завжди намагався матеріально допомогти дочці, купляв подарунки, гостинці, намагався зустрічатися з дочкою, але, на жаль, позивач погоджувалася на зустріч з ним та дитиною у її присутності. Вони тоді всі втрьох разом відвідували місця відпочинку, він пригощав і дитину і позивачку, вони мирно спілкувалися, а через деякий час саме вона провокувала конфлікт та викликала працівників поліції, що і було причиною неодноразового притягнення його до адміністративної відповідальності та приписів щодо нього, які застосовувалися судом за заявами позивача. Вказує, що не відповідає дійсності зазначене позивачем в тій частині, що ніби-то саме він умисно провокував конфлікти 15 листопада 2019 року, 22 листопада 2019 року і 02 квітня 2020 року

Вказує, що він завжди визнавав вину в тому, що вчиняв, розкаювався у скоєному. Він намагався бути стриманим по відношенню до позивачки під час зустрічей та спілкування з їхньою дочкою. Але позивач знала як саме вивести його зі стану рівноваги і умисно це робила. Оскільки позивачка безпідставно відмовляла йому у побаченнях із дочкою, він дійсно поводив себе нестримано до неї. Вказує, що прямого умислу на завдання моральних страждань позивачу в нього не було, він лише хотів приймати участь у вихованні дочки, бачитися з дитиною, оскільки він її дуже любить і коли вони проживали разом з позивачкою та дитиною, то у нього з донечкою були теплі довірливі стосунки. Зазначає, що позивачка налаштовує дитину проти нього. Вважає, що позивачка намагається збагатитися за його рахунок, оскільки в провадженні Жовківського районного суду Львівської області є цивільна справа про стягнення з нього на користь позивачки 54 600 гривень пені за несвоєчасну сплату ним аліментів на дитину. Вважає, що в даному позові позивачка просить стягнути моральну шкоду в розмірі 80 000 гривень, не надавши належних та допустимих доказів, що саме в такому розмірі їй завдано моральних страждань, не надавши жодної довідки від лікаря щодо себе про те, що стан її здоров`я чи психологічний стан погіршився, і що це сталося саме через його винні дії. Вважає, що докази щодо стану здоров`я їхньої дочки жодного відношення до предмету позову не мають. Зазначає, що жодними належними доказами позивач також не довела, що через його винні дії погіршилися її стосунки з іншими людьми, оскільки це також не відповідає дійсності, так як йому відомо, що позивач відвідує дискотеки, причому з собою бере їхню малолітню дочку і в присутності дитини вживає з своїми друзями спиртні напої, що вважає неприпустимим і дійсно негативно впливає на їхню дочку. Просить суд врахувати, що на даний час він не має постійного заробітку, постійного місця праці, що в нього незадовільний стан здоров`я, він страждає впродовж десяти років подагрою і в період загострення хвороби не може вільно пересуватися. Просить позов ОСОБА_4 до нього про стягнення моральної шкоди задовольнити частково в розмірі 5000 гривень.

Позивачка ОСОБА_4 в судове засідання не прибула, однак її представник - адвокат Жидачек Т.М. в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі із підстав, наведених у такому. На запитання суду відповіла, що експертиз з метою встановлення розміру завданої ОСОБА_4 моральної шкоди не проводилося.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Мацієвська А.І. в судовому засіданні позов визнали частково із підстав, наведених у відзиві на позов. Відповідач пояснив, що визнає позов в частині 5000 грн. моральної шкоди із врахуванням його фінансових можливостей.

Заслухавши думку представника позивача ОСОБА_4 , адвоката Жидачек Т.М., відповідача ОСОБА_2 та його представника, адвоката Мацієвської А.І., дослідивши матеріали справи, в тому числі позовну заяву, відзив на позовну заяву, та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку .

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 25 листопада 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. ОСОБА_2 , 15.11.2019 року близько 12 год. 20 хв. знаходячись на вул. Джерельна, під час конфлікту висловлювався нецензурними словами та зламав бокове дзеркало заднього виду в автомобілі, чим порушив громадський порядок та спокій громадян, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення - дрібне хуліганство. ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав, підтвердив факт, який зазначений у протоколі. У вчиненому щиро розкаявся. Постанова набрала законної сили 06.12.2019.

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 10 грудня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 о 21 год. 14 хв. в господарстві за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_4 , а саме вчинив сімейну сварку із дружиною ОСОБА_4 , під час якої ображав її нецензурними словами, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав повністю та підтвердив обставини, викладені у протоколі. Постанова набрала законної сили 21.12.2019.

Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 20 лютого 2020 року ОСОБА_2 визнано винним за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України. Вина ОСОБА_2 полягає в тому, що він заподіяв потерпілій ОСОБА_4 умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 125 КК України. Крім цього, вина ОСОБА_2 полягає в тому, що він умисно заподіяв потерпілій удар та інші насильницькі дії, які завдали їй фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КК України. ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю і відмовився давати покази в зв`язку із поганим ссамопочуттям.Розкаюється у вчиненому та просить його суворо не карати. Вирок суду набрав законної сили 23.03.2020.

Постановою Жовківського районного суду Львівської облсті від 27 квітня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. ОСОБА_2 , будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за вчинення домашнього насильства, а саме постановою Жовківського районного суду Львівської області від 10.12.2019 року на нього було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 н.м.д.г., що становить 170,00 грн., 02.04.2020 близько 21 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини, громадянки ОСОБА_4 , а саме підвищував голос, висловлювався нецензурними словами, розбив вікно, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Крім того ОСОБА_2 , будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за вчинення домашнього насильства, а саме постановою Жовківського районного суду Львівської області від 10.12.2019 на нього було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 н.м.д.г., що становить 170,00 грн., 08.04.2020 близько 22 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_4 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої тещі, громадянки ОСОБА_6 , а саме розбив вікно у будинку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173 КУпАП визнав та підтвердив викладене у протоколах. Надав пояснення аналогічні тим, що знаходяться в матеріалах справ. Щиро розкаявся у вчиненому, пообіцяв, що такі його дії більше не повторяться, просить не накладати суворого стягнення. Пояснив свою поведінку тим, що колишня дружина здійснює перешкоди йому у спілкуванні з їх спільною дитиною. Постанова суду набрала законної сили 08.05.2020.

Постановою Жовківського районного суду Львівської облсті від 18 лютого 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення. ОСОБА_2 , 04.12.2019 року близько 19 год. 00 хв. перебуваючи в м. Жовква по вул. Гасина, під час конфлікту з гр. ОСОБА_7 , копав ногами по транспортному засобі марки "Рено Трафік", яким керувала дана громадянка, а також металевим предметом порізав колеса вищевказаного транспортного засобу, чим вчинив дрібне хуліганство - адміністративне правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили 02.03.2021.

Постановою Жовківського районного суду Львівської облсті від 30 березня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення. ОСОБА_2 , 05.07.2020 близько 22 год. 35 хв., перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , розбив вікно у даному будинку, чим вчинив дрібне хуліганство - адміністративне правопорушення передбачене ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім цього, ОСОБА_2 , 05.07.2020 близько 19 год. 30 хв., перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , розбив вікно у даному будинку, чим вчинив дрібне хуліганство та адміністративне правопорушення передбачене ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постанова суду набрала законної сили 12.04.2021.

Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 28 вересня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України. ОСОБА_2 ,25 серпня 2021 року близько 16 години 30 хвилин, знаходячись поблизу житлового будинку АДРЕСА_3 , під час раптово виниклого конфлікту, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, сів у автомобіль колишньої дружини ОСОБА_4 та лівою рукою, стиснутою у кулак, наніс один удар в праву ділянку голови потерпілої, внаслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_4 садно у правій скроневій ділянці, яке відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 19 квітня 2022 року апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 залишено без задоволення. Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 28 вересня 2021 року щодо ОСОБА_2 залишено без змін. Судове рішення набрало законної сили 19 квітня 2022 року.

Із копії відповіді Жовківської міської ради Львівського району Львівської області на запит адвоката Жидачек Т. від 10.02.2022 № 03-06/464 вбачається, що жодних звернень ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання, встановлення порядку участі у вихованні дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у Жовківську міську раду не поступало. Звернень ОСОБА_2 щодо вчинення йому перешкод у спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у Жовківську міську раду не поступало.

Із копії відповіді ВП № 2 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівськійобласті на запит адвоката Жидачек Т. від 13.02.2022 № 1118/42/01-2022 "Про розгляд адвокатського звернення Т.М. Жидачек" вбачається, що ОСОБА_2 до ВП № 2 ЛРУП № 1 ГУ НП у Львівській області із заявами або повідомленнями щодо вчинення відносно нього кримінальних та/або адміністративних правопорушень ОСОБА_4 , щодо заборони йому у спілкуванні із малолітньою дочкою ОСОБА_9 , а також щодо вчинення правопорушень щодо малолітньої дочки, не звертався.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 15 квітня 2022 року вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 54 600,00 грн. (за період з 24 березня 2020 року до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені).

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди та відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, особі завжди призначається компенсація за порушення прав людини.

З роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами) вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованою вимогу про відшкодування позивачу ОСОБА_4 компенсації за завдану моральну шкоду, оскільки діями відповідача ОСОБА_2 було завдано моральну шкоду, яка полягала у спричиненні ОСОБА_4 фізичного болю та страждань, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням її здоров`я, душевних страждань, яких вона зазнала в результаті неправомірної протиправної поведінки ОСОБА_2 відносно неї, як людини, жінки та матері його дитини. До негативних наслідків, які пережила позивачка належить нервовий психологічний стрес, емоційна напруга та страх, переживання та страждання, яких вона зазнала через протиправні дії відповідача.

Відповідачем добровільно не було відшкодовано позивачеві коштів за завдану їй його діями немайнову (моральну) шкоду.

Разом з тим, позивачкою не доведено належними, допуститими та достатніми у своїй сукупності доказами завдання їй моральної шкоди на суму 80 000 гривень. Суд враховує, що стороною позивача не було проведено експертизи з метою визначення розміру завданої позивачеві діями відповідача моральної шкоди.

При цьому суд враховує, що моральну шкоду зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Із копії виписки № 177 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що позивачка звернулася на консультацію до дитячого психіатра за скаргами (зі слів матері) на появу у дитини ОСОБА_9 страхів, дратівливості, порушення сну з нічними кошмарами. Лікарем рекомендовано психокорегуючі заняття з психологом, створення сприятливого емоційно стабільного середовища для дитини. Із копії результатів психологічного обстеження ОСОБА_10 від 22.11.2021 вбачається, що у дитини нестача базового почуття безпеки. Із копії карти психологічного вивчення дитини вбачається, що за результатами вивчення дитини батькам рекомендовано зняти психологічну напругу.

Разом з тим, доводи позивача ОСОБА_4 про те, що їй завдано моральної шкоди, оскільки дитина зазнала негативного впливу, а вихованням дитини займається саме вона і усі негативні зміни в житті дитини, які виникли внаслідок дій відповідача, негативно відображаються саме на ній, - є недоведеними та безпідставними. Суд враховує, що позивач не звертається з позом в інтересах дитини.

Із копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 № НОМЕР_1 (21), виданої лікуючим лікарем ОСОБА_11 та заступником Генерального директора з поліклінічної розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності КНП ЛОР "ЛОКЛ" 16.12.2021, вбачається, що ОСОБА_2 хворіє, діагноз - подагра, подагричний артрит, акт І, хронічний перебіг.

Враховуючихарактер вчинених відповідачем ОСОБА_2 адміністративних та кримінальних правопорушень, обсяг та тяжкість моральних страждань перенесених потерпілою ОСОБА_4 , вік ОСОБА_2 , його стан здоров`я, майновий стан, те, що він не працює, а також відношення ОСОБА_2 до вчиненого ним та часткове визнання позову, виходячи із принципів рівності, поміркованості, розумності та справедливості, характеру й обсягу моральних страждань, а також враховуючи положення чинного законодавства про те, що розмір на відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення позивача і не повинен призводити до її збагачення, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 10 000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_4 .

Так як позивач ОСОБА_4 звільнена від сплати судового збору, суд приходить до висновку, що з відповідача, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_4 : ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження: м. Жовква Львівської області, місце проживання: АДРЕСА_5 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Жовківським РВ ГУДМС України у Львівській області 2015 року, РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження: м. Жовква Львівської області, місце проживання: АДРЕСА_6 , паспорт громадянина України документ № НОМЕР_4 , виданий 13.03.2019, орган, що видав 4628, РНОКПП НОМЕР_5 .

Текст повного рішення суду виготовлено 24.05.2022.

Суддя Ясиновський Р. Б.