СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 758/7764/21

пр. № 2-о/759/49/22

24 січня 2022 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шум Л.М.

при секретарі Дмитришиній В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , заінтересована особа: Сувидівська сільська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в обґрунтування вимог заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вказує , що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько- ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтва про смерть. Позивач зазначив, що батьки проживали разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Дана квартира належить на праві власності позивачу, згідно договору купівлі-продажу квартири від 18.05.20005 р., зареєстрованого КМБТІ за № 014717 від 31.05.2005 року. За життя мати позивача отримала у власність земельну ділянку площею 0,051 га, що розташована на території Сувидської сільради, масив "Дружба", с/т "Чайка", що підтверджується копією державного акту на право власності на землю серії ІІІ-КВ №054103 від 21.06.2000 р., зареєстрованого Сувидською сільською радою в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3275. Позивач зазначив. що після смерті батьків до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався, а тому просить суд встановити факт постійного проживання із спадкодавцями.

02.11.2021 року заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.

Заявник та його представник позовну заяву підтримали та просили суд її задовольнити.

Представник Сувидівської СР в судове засідання, не з"явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Допитатні в судовому засіданні свідки, підтвердили факт проживання ОСОБА_1 з його батьками.

Суд вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника, ОСОБА_2 , згідно копії свідоцтва про смерть виданого ВРС у м. Києві, за актовим записом №3502(ас.9).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявника, ОСОБА_3 , згідно копії свідоцтва про смерть виданого ВРС у м. Києві, згідно актового запису № 8324(ас.10).

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 18.05.2005 р., зареєстрованого КМБТІ за № 014717 від 31.05.2005 року, за адресою : АДРЕСА_1 , належить заявнику(ас.12).

Судом встановлено, що за життя мати позивача отримала у власність земельну ділянку площею 0,051 га, що розташована на території Сувидської сільради, масив "Дружба", с/т "Чайка", що підтверджується копією державного акту на право власності на землю серії ІІІ-КВ №054103 від 21.06.2000 р., зареєстрованого Сувидською сільською радою в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3275 (ас.11).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Саттями 2,3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою їх обмеження.

Вирішуючи питання про встановлення даних фактів, суд має виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України).

Статтею 315 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення фактів, які розглядаються судом, зокрема згідно з ч. 2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Аналогічна позиція викладена у п. 9 листа Вищого спеціалізованного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини.

Згідно вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Абзацом 2 вказаного пункту Постанови визначено, що наведений у ст. 273 ЦПК (на даний час ст. 315 ЦПК) перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Таким чином для звернення до суду із позовною заявою за правилами позовного провадження не має підстав, оскільки встановлення фактів, що мають юридичне значення, не можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб, у зв`язку з їх відсутністю.

За правилами п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Від встановлення факту родинних відносин та факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, залежить виникнення спадкових прав заявника та можливість їх подальшої реалізації, однак такі факти можуть бути встановлені виключно в судовому порядку, у зв`язку з чим заявник і звернувся до суду.

Отже, спадщину після смерті його батьків, заявник прийняв своєчасно, шляхом фактичного постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявив про відмову від неї, а також факт родинних відносин між заявником та спадкодавцем повністю підтверджується доказами, які знаходяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.5,6,212-215,256-259ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Сувидівська сільська рада про встановлення факту, що має юридичне значення- задовольнити.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 разом з батьками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з травня 2005 року по час їх смерті.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.М. Шум