Справа № 357/4065/22
У Х В А Л А

іменем України

"30" травня 2022 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Орєхов О. І. розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ обслуговування громадян № 3 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2022 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, заінтересована особа: Відділ обслуговування громадян № 3 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю у період з 01 січня 1988 року по 01 січня 1993 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявлені вимоги обґрунтувала тими обставинами, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11 жовтня 1986 року уклала шлюб із ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька - ОСОБА_3 . Через декілька місяців після народження дитини, вони з чоловіком та донькою переїхали до м. Біла Церква, де проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

Після досягнення донькою 2-х років, 24 липня 1989 року вона була прийнята на роботу сортувальником виробів, сировини і матеріалів 2-го розряду в цех № 33 заводу «Радіокераміки». Увесь час, орієнтовно із січня 1988 року, вона проживає та працює у місті Біла Церква Київської області.

23 грудня 2021 року вона отримала відповідь за № 15.1-11/4101 на своє звернення до Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради щодо неможливості надати їй довідку про реєстрацію місця проживання у період з 1986 року по 1993 рік за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю даних відомостей в Управлінні адміністративних послуг Білоцерківської міської ради.

20 січня 2022 року з метою призначення пенсії у зв`язку з досягненням відповідного пенсійного віку, вона звернулася з відповідною заявою д Відділу обслуговування громадян № 3 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

27 січня 2022 року вона отримала рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 26 січня 2022 року № 67 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, станом на 01 січня 1993 року, визначило час її проживання у зоні посиленого радіологічного контролю строком у 3 роки 5 місяців 8 днів.

В зв`язку з цим, вона змушена звертатися до суду з метою доведення її проживання у зоні посиленого радіологічного контролю, станом на 01 січня 1993 року, не менше 4 років, а саме з січня 1988 року.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з наступних мотивів.

Згідно з частиною 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини другої цієї статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, крім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Відповідно до частини четвертої ст. 263 ЦПК України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обов`язковими у застосуванні є правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, а також у постановах Верховного Суду України у разі, якщо не встановлено підстав для відступу від такого висновку. Необхідно врахувати, що правовий висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі N 569/7589/17 за заявою про встановлення факту проживання заявника на території зони гарантованого добровільного відселення, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, зроблено висновок про те, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки законодавством передбачено позасудовий порядок встановлення факту постійного проживання на територіях радіоактивного забруднення, який надає право на передбачені законом пільги. Установлений нормативно-правовими актами порядок призначення пенсії на пільгових умовах передбачає і встановлення органом Пенсійного фонду України (далі - ПФУ) відповідного факту, а рішення вказаного органу щодо призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі N 162/760/17 за заявою про встановлення факту постійного проживання заявника на території зони гарантованого добровільного відселення, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, зроблено висновок про те, що судами не можуть розглядатися заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки законом передбачено позасудовий порядок установлення юридичного факту, про який просить заявник. Заявник має можливість одержати документ, що засвідчує цей факт, звернувшись до вищевказаних органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Також установлено, що між заявником і заінтересованими особами виник спір з приводу призначення заявнику пенсії на пільгових умовах, тому заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, а спір між заявником та управлінням ПФУ, сільською радою щодо права на призначення пенсії на пільгових умовах підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Отже, у вищевказаних постановах за заявами про встановлення факту постійного проживання заявника на території зони гарантованого добровільного відселення, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що заява про встановлення факту проживання заявника на території зони гарантованого добровільного відселення, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, не може розглядатися судами, оскільки законодавством передбачено позасудовий порядок встановлення факту постійного проживання на території радіоактивного забруднення, який надає право на передбачені законом пільги (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 28 квітня 2021 року в справі N 695/867/17).

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням наведеного, слід зробити висновок про те, що заява про встановлення факту постійного проживання у визначеному місці не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, а спір заявником та відповідним відділенням Пенсійного фонду України щодо права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний висновок міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року в справі № 14-369цс19.

Також, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року у справі № 381/3359/17, провадження № 61-16015св18 зазначив, що закриваючи провадження у справі, апеляційний суд, встановивши, що між сторонами виник спір з приводу призначення заявнику пенсії на пільгових умовах, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що вирішення спору із суб`єктом владних повноважень щодо права на призначення такої пенсії має розглядатися у позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що заявнику ОСОБА_1 встановлення факту проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю в період з 01 січня 1988 року по 01 січня 1993 року необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, у судовому порядку не можуть розглядатися заяви щодо встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у тому числі встановлення факту постійного проживання у зоні посиленого радіологічного контролю. Між ОСОБА_1 як особою, яка проживала у зоні посиленого радіологічного контролю та Пенсійним фондом як суб`єктом владних повноважень існує спір про право на отримання пенсії. Умови призначення та виплата якої провадяться у відповідності до вимог Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Закону України "Про пенсійне забезпечення" та у випадку незгоди із рішенням державного органу, зацікавлена особа може звернутися за захистом своїх прав до суду за правилами адміністративного судочинства.

Лише тоді, коли заявник ОСОБА_1 звернеться в установленому законом порядку до органу Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії на пільгових умовах та відповідний орган прийме (не прийме) рішення з цього приводу, спір між ОСОБА_1 та управлінням ПФУ, якщо такий виникне та буде існувати, щодо права на призначення пенсії на пільгових умовах буде підлягати вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки порядок призначення пенсії на пільгових умовах передбачає і встановлення органом Пенсійного фонду України відповідного факту.

Ці обставини свідчать про наявність спору про право на отримання пенсії та пільг, який не підлягає вирішенню в порядку окремого провадження, повинен вирішуватися в порядку позовного провадження з дотриманням правил юрисдикції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки справа підлягає розгляду в порядку іншого судочинства, ніж подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, то суд відмовляє у відкритті провадження у справі на підставі вищенаведеного.

На підставі вищевикладеного та керуючись п.1 ч. 1ст. 187 ЦПК України, ст. ст. 3, 263, 293, 315, 353-355 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ обслуговування громадян № 3 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала надрукована в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов