Справа № 686/1451/22
Провадження № 2/686/2404/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

при секретарі Антосєві В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про звільнення майна з-під арешту, -

встановив:

19 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про звільнення майна з-під арешту.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 25 квітня 2014 року у справі № 686/15248/13-ц було частково задоволено позов ПАТ КБ «Надра» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 10/09/2008/840-К/145 від 10.09.2008 року в редакції додаткової угоди №14581 від 28.05.2009 року в сумі 53401,24 доларів США, що еквівалентно 426 836,11 гривень зі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

На підставі даного рішення суду, Хмельницьким міськрайонним судом було видано виконавчий лист № 686/15248/13 від 20.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості в сумі 53 401,24 долари США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 426 836,11 грн., який перебував на виконанні в Другому відділі ДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області (виконавче провадження № 46111777).

Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження № 46111777 було відкрито 20.01.2015 року; в ході примусового виконання, державним виконавцем 18 квітня 2017 року було винесено постанову про арешт майна боржника, якою було накладено арешт на все нерухоме майно боржника; того ж 18 квітня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення. Однак, завершивши виконавче провадження, державний виконавець не зняв арешт з майна, винесений на підставі постанови про арешт майна боржника від 18.04.2017 року.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.01.2022 року на земельній ділянці, яка належить позивачці на праві власності, наявне зареєстроване обтяження (номер запису про обтяження 20051505 (спеціальний розділ), дата реєстрації обтяження - 20.04.2017 року (після винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувану); підстава для обтяження - постанова про арешт майна боржника від 18.04.2017 року № 46111777, видана старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС міста Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області; опис предмета обтяження: все нерухоме майно.

24 листопада 2021 року ОСОБА_1 було направлено заяву до Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з проханням зняти арешт, накладений на все належне їй нерухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника від 18.04.2017 року ВП №46111777. На що, 05 січня 2022 року вона отримала відповідь про те, що у державного виконавця немає підстав для зняття арешту з майна, та що арешт може бути знятий в судовому порядку.

На даний час, згідно інформації з АСВП будь-яких виконавчих проваджень по стягненню з ОСОБА_1 немає.

Крім того, відповідно до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 30.04.2020 року ПАТ «Комерційний банк «Надра» відступив право вимоги за Кредитним договором № 10/09/2008/840-К/145 від 10.09.2008 року, укладеним між Банком та ОСОБА_2 , а також, договорами поруки, ТОВ «Преміум Лігал Колекшн». 13 листопада 2020 року ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» здійснило відступлення права вимоги за Кредитним договором № 10/09/2008/840-К/145 від 10.09.2008 року ОСОБА_1 . Відповідно, відбулося поєднання боржника та кредитора в одній особі.

Отже, оскільки на даний час, на думку позивачки, відсутні будь-які підстави для існування арешту, накладеного на все нерухоме майно, що належить їй, майно підлягає звільненню з-під арешту.

Ухвалою суду від 21 січня 2022 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 17 травня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, її представник - ОСОБА_4 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача - Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечила проти задоволення позову.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 10.09.2008 року між ВАТ «КБ «Надра» (надалі - Банк) та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 10/09/2008/840-К/145, в забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором між ОСОБА_1 та Банком було укладено Договір поруки № П/145/2 від 10.09.2008 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 25 квітня 2014 року у справі № 686/15248/13-ц було частково задоволено позов ПАТ КБ «Надра» про стягнення заборгованості та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 10/09/2008/840-К/145 від 10.09.2008 року в редакції додаткової угоди № 14581 від 28.05.2008 року в сумі 53 401,24 долари США що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 426 836,11 грн.

На підставі даного рішення суду Хмельницьким міськрайонним судом було видано виконавчий лист № 686/15248/13 від 20.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості в сумі 53 401,24 долари США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 426 836,11 грн., який перебував на виконанні в Другому відділі ДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області (виконавче провадження № 46111777).

Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження по примусовому виконанню вищевказаного виконавчого листа було відкрито 20.01.2015 року. В ході примусового виконання державним виконавцем 18 квітня 2017 року було винесено постанову про арешт майна боржника, якою було накладено арешт на все нерухоме майно боржника.

Також, 18 квітня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 2 частини 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення. Однак, завершивши виконавче провадження, державний виконавець не зняв арешт з майна, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника від 18.04.2017 року.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.01.2022 року на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_1 на праві власності, наявне зареєстроване обтяження (номер запису про обтяження 20051505 (спеціальний розділ), дата реєстрації обтяження - 20.04.2017 року (після винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу); підстава для обтяження - постанова про арешт майна боржника від 18.04.2017 року № 46111777, видана старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС міста Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області; опис предмета обтяження: все нерухоме майно.

Згідно листа відповідача від 05 січня 2022 року було роз`яснено, що у державного виконавця немає підстав для зняття арешту з майна, та що вказаний вище арешт може бути знятий в судовому порядку.

Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень будь - яких виконавчих проваджень по стягненню з ОСОБА_1 на даний час немає.

Згідно ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Аналогічна норма міститься у ст. 56 чинної редакції Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року.

Тобто, арешт майна виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов`язання і спрямований на те, щоб гарантувати кредитору право на задоволення його вимог за рахунок майна, за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також, провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналогічні норми містить й чинна редакція Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року.

Згідно п. 4.10.2. Інструкції «Про порядок проведення виконавчих дій», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно пункту 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за № 1302/29432, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 658/715/16-ц та від 18.09.2019 року у справі № 826/16025/18 зазначено, що спір, який виник між позивачем та органом державної виконавчої служби, з приводу зняття арешту з нерухомого майна має розглядатися судами загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна буд-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від в оді інших осіб.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на вищенаведене та враховуючи те, що на виконанні Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) не перебуває виконавче провадження, де б боржником була зазначена ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), а тому, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 316, 317, 321 ЦК України, ст. ст. 3, 10-13, 76, 81, 82, 89, 141, 206, 209, 229, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задоволити.

Звільнити з під арешту все нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), в тому числі земельну ділянку, площею 1,95 га, кадастровий номер :04:007:0169, арешт на яке накладений на підставі постанови про арешт майна боржника від 18.04.2017 року (виконавче провадження № 46111777) державним виконавцем Другого відділу ДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26 травня 2022 року.

Суддя О.М. Палінчак