Номер провадження: 22-ц/813/524/22
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Драгомерецького М.М.,
суддів: Дришлюка А.І., Громіка Р.Д.,
при секретарі: Хухрові С.В.,

переглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватні нотаріуси Одеського міського нотаріального округу Делі Наталія Георгіївна, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визнання дій державного реєстратора протиправними, скасування записів щодо державної реєстрації права власності, про витребування двох квартир, про визнання права власності на квартири, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловими приміщеннями, про виселення осіб з квартир, -

В С Т А Н О В И В:
14 липня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява від представника ОСОБА_3 - адвоката Приймачука С.І., про винесення додаткового рішення у справі в частині вирішення питання щодо судових витрат, згідно якої просив стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 27 000 грн..
Заява обґрунтована тим, що, відмовивши у задоволені позову повністю, суд не вирішив питання щодо стягнення судових витрат, понесених у зв`язку із захистом прав відповідача у суді згідно із договором про надання правової допомоги.
Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 27 000, 00 грн..
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою в якій просить скасувати додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2021 року та у задоволенні заяви адвоката Приймачука С.І. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення у справі в частині вирішення питання щодо судових витрат, місцевий суд обґрунтував це достатністю Договору про надання правової допомоги №17.08/98-2020 від 17.08.2020 року та Акту здачі-приймання виконаних робіт від 07.07.2021 року.
На думку позивача цих доказів недостатньо, оскільки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
Окрім того, апелянт посилається на постанову Верховного Суду від 09.10.2020 року у справі №509/5043/17, де, зокрема, зазначено, що «Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».
На думку апелянта, суд першої інстанції прийняв оскаржуване рішення, не врахувавши фінансового стану позивача, адже згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2020 року по 4 квартал 2020 року отримав 40 885, 71 гривень. Тобто місцевий суд вирішив стягнути суму, що перевищує дохід позивача за півроку. Окрім того, ОСОБА_1 , посилається на те, що на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей.
Також апелянт зазначає, що про судове засідання, призначене на 31.08.2021 року ні йому ні його представнику відомо не було, а про оскаржуване рішення він дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень.
Заперечення від інших учасників справи не надходили.
На підставі ст. 29 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», на виконання рішень зборів суддів Одеського апеляційного суду від 02.03.2022р. та 16.03.2022р., у зв`язку із введенням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022р., керуючись статтею 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», враховуючи рішення Ради суддів України №9 від 24.02.2022р. та рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022р. щодо роботи судів в умовах воєнного стану, з метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безперебійного функціонування Одеського апеляційного суду, головою суду видано Розпорядження №1 від 02 березня 2022 року, до якого внесені зміни розпорядженням №2 від 16 березня 2022 року, відповідно до п.п. 3-4 якого:
Зважаючи на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, підрозділів територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя, розгляд цивільних справ продовжити без участі учасників провадження в приміщенні Одеського апеляційного суду.
Справи розглядаються без участі учасників провадження за наявності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи та за відсутності заяви (заяв) про відкладення розгляду справи.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Сторони по справі сповіщені належним чином, при цьому, явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 23 травня 2022 року.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи наведені у апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Заяць Костянтина Вікторовича, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватні нотаріуси Одеського міського нотаріального округу Делі Наталія Георгіївна, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визнання дій державного реєстратора протиправними, скасування записів щодо державної реєстрації права власності, про витребування двох квартир, про визнання права власності на квартири, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловими приміщеннями, про виселення осіб з квартир відмовлено.
14 липня 2021 року на адресу суду першої інстанції засобами поштового зв`язку надійшла заява від адвоката Приймачука С І. про винесення додаткового рішення у справі в частині вирішення питання щодо судових витрат, згідно якої просив стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 27 000 грн..
У судове засідання, призначене на 22.07.2021 року, з`явився представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Приймачук С. І., позивач не з`явився, докази його належного сповіщення про час та місце розгляду справи були відсутні. Судове засідання перенесено на 31.08.2021 року.
В судове засідання, призначене на 31.08.2021 року, сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Адвокат Клименко М.Л. та Клименка А.Д. надав до суду заяву, згідно якої просив питання про ухвалення додаткового рішення суду розглянути за його відсутності та задовольнити. Також заяву щодо розгляду справи за її відсутності було подано приватним нотаріусом Делі Н.Г..
Інші учасники процесу поважність причин неявки суду не повідомили та будь-яких клопотань до суду не заявляли.
Заяви про зменшення розміру витрат на правову допомогу від позивача не надходило.
У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи було ухвалено проводити за відсутності сторін та без технічної фіксації процесу.
Із матеріалів справи вбачається, що представником відповідача в заяві про ухвалення додаткового рішення наведено розрахунок часу та вартості наданої правової допомоги (гонорару):
попередня консультація та аналіз справи - 1 година, 3 000 гривень;
вивчення судової практики та складення проекту відзиву - 2 години, 6 000 гривень;
складання процесуальних документів: заяв та клопотань, їх подача до Приморського районного суду м. Одеси - 1 година, 3 000 гривень;
участь адвоката в судових засіданнях в Приморському районному суді м. Одеси (3 підготовчі, 2 засідання по суті) - 4 години, 12 000 гривень;
написання заяви про винесення додаткового судового рішення та її подача до Приморського районного суду м. Одеси - 1 година, 3 000 грн.
Загальна вартість винагороди адвоката за надання правової допомоги склала 27 000 (двадцять сім тисяч) грн..
На підтвердження понесених відповідачем ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу в матеріалах справи наявні: Копія договору про надання правової допомоги №17.08/98-2020 від «17» серпня 2020 року, укладеного між ОСОБА_3 та АО «Правовий Центр «Інтелект», Акт здачі-приймання виконаних робіт від 07.07.2021 року, в якому зазначено, що «Адвокатське об`єднання відповідно до Договору про надання правової допомоги №17.08/98-2020 від «17» серпня 2020 року надало Клієнту правову допомогу щодо захисту прав та законних інтересів в Приморському районному суді м. Одеси у справі №522/11033/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Державного реєстратора реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Зайця Костянтина Вікторовича, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Делі Наталія Георгіївна, Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Алексєєва Олена Олексіївна, ОСОБА_6 , Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визнання дій державного реєстратора протиправними, скасування записів щодо державної реєстрації права власності, про витребування двох квартир, про визнання права власності на квартири, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловими приміщеннями, про виселення осіб з квартир, а Клієнт прийняв такі послуги: попередня консультація та аналіз справи; вивчення судової практики та складення проекту відзиву на позовну заяву; складання процесуальних документів: заяв та клопотань, їх подача до Приморського районного суду м. Одеси, участь в Адвоката в судових засіданнях в Приморському районному суді м. Одеси (3 підготовчі засідання та 2 засідання по суті); написання Заяви про винесення додаткового судового рішення та її подача до Приморського районного суду м. Одеси. Вартість послуг, зазначених у цьому акті, згідно з Договором про надання правової допомоги №17.08/98-2020 від «17» серпня 2020 року становить 27 000, 00 (двадцять сім тисяч) грн. 00 коп.».
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
У пунктах 4, 6, 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.05.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що витрати на професійну правничу допомогу є одним з видів судових витрат і цивільним процесуальним законодавством регламентовано право сторони на відшкодування таких витрат за умови їх підтвердження належними доказами.
При цьому, законодавцем передбачено можливість вирішення питання щодо відшкодування понесених витрат на правничу допомогу шляхом ухвалення у справі додаткового судового рішення з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення в частині розподілу судових витрат.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, заявлені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються: Договором про надання правової допомоги №17.08/98-2020 від «17» серпня 2020 року, укладеного між ОСОБА_3 та АО «Правовий Центр «Інтелект» та Актом здачі-приймання виконаних робіт від 07.07.2021 року.
Колегія суддів вважає, що відповідачем було надано достатні та необхідні докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу
Щодо відсутності в матеріалах справи документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, то тут слід виходити з того, що відповідно до правової позиції Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеної в Постанові від 12.02.2020 року у справі №648/1102/19, судова колегія зазначила, що аналізуючи положення ЦПК України, суд прийшов до висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Відтак апеляційний суд вважає, що правильним є висновок суду першої інстанції про те, що наданими відповідачем доказами підтверджується факт понесення ним витрат на професійну правничу допомогу в цій справі.
Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем ні в суді першої інстанції ні в апеляційній скарзі не ставиться питання щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу.
Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат.
Відповідно до висновків Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі №922/445/19, серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
З цього слідує, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони, оскільки розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Вказане також відповідає висновкам, викладеним в постановах Великої Палати Верховного Суду у справах №910/12876/19, №755/9215/15-ц.
Щодо посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не врахував фінансового стану позивача, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Виходячи з матеріалів справи, стороною відповідача у судових дебатах було повідомлено про намір подання доказів щодо судових витрат та відповідно подано до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу.
В свою чергу позивач, своїм правом на зменшення розміру витрат на правничу допомогу не скористався, фінансового стану ним підтверджено не було.
З цього слідує, що суд першої інстанції під час прийняття додаткового рішення керувався наявними в матеріалах справи доказами та прийшов до законного та обґрунтованого висновку щодо задоволення заяви відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу.
Окрім того, слід зазначити, що положеннями статті 378 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Колегія суддів приходить до висновку, щодо неможливості залучення до справи нових доказів щодо фінансового стану, з огляду на те, що, позивачем не доведено в чому саме полягала неможливість залучення таких доказів під час слухання справи в суді першої інстанції.
При цьому посилання позивача на те, що на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, також не знайшло свого підтвердження в суді, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а отже апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.
Повний текст судового рішення складено: 23 травня 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік