Справа № 487/3084/21
Провадження № 2/487/355/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2022 м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Карташевої Т.А., за участю секретаря Бондаренко А.В., представника позивача - адвоката Берназ-Ганєвої А.В., представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Ангеліна І.І., представника третьої особи - Довгань І.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду міста Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Миколаївської міської ради про визнання особистої приватної власності на майно,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Миколаївської міської ради про визнання особистої приватної власності на майно.

До початку судового засідання до канцелярії суду представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Берназ-Ганєвою А.В. подано клопотання, в якому вона просила залучити ОСОБА_5 до розгляду у цивільній справі представником малолітньої ОСОБА_4 . Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 є учасником справи та є малолітньою особою, у зв`язку з чим не має цивільної процесуальної дієздатності відповідно до Цивільного процесуального законодавства України. А тому, з метою недопущення порушення прав малолітньої ОСОБА_4 вважає необхідним залучити до участі у справі представником малолітньої її бабусю ОСОБА_5 , яка є найближчим родичем прямої лінії спорідненості, та не зацікавлена у вирішенні цивільної справи.

В судовому засіданні адвокат Берназ-Ганєва А.В. клопотання підтримала та просила його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Інші учасники судового розгляду в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наданні докази, приходить до такого висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до положень ст. 177 Сімейного кодексу України батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Якщо малолітня дитина може самостійно визначити свої потреби та інтереси, батьки здійснюють управління її майном, враховуючи такі потреби та інтереси.

Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав:

укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, щодо майна, власником (співвласником) та/або користувачем якого є дитина;

видавати письмові зобов`язання від імені дитини;

відмовлятися від майнових прав дитини.

Як слідує зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів предметом позову є визнання особистої приватної власності на майно, набуте під час шлюбу позивача ОСОБА_2 з ОСОБА_6 , який помер та після його смерті відкрилася спадщина. На даний час спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 , серед інших спадкоємців, є малолітня ОСОБА_4 .

В ході підготовчого судового засідання встановлено, що відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є малолітньою особою та виступає відповідачем у даній цивільній справі. Позивач по справі ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_4 , а тому вказана обставина перешкоджає виконанню нею обов`язків законного представника малолітньої відповідача.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 45 ЦПК України під час розгляду справи, крім прав та обов`язків, визначених статтею 43 цього Кодексу, малолітня або неповнолітня особа має також такі процесуальні права: 1) безпосередньо або через представника чи законного представника висловлювати свою думку та отримувати його допомогу у висловленні такої думки; 2) отримувати через представника чи законного представника інформацію про судовий розгляд; 3) здійснювати інші процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; суд сприяє створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Перелік осіб, які є законними представниками малолітніх та неповнолітніх осіб, міститься у статті 59 ЦПК України. Так, права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа.

Враховуючи наведене, законним представником відповідача ОСОБА_4 у даній справі є її матір - позивач ОСОБА_2 .

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України особа не може бути представником, якщо вона у цій справі представляє або представляла іншу особу, інтереси якої у цій справі суперечать інтересам її довірителя.

Згідно ч. 3 ст. 63 ЦПК України у разі якщо законний представник не має права вести справу в суді з підстав, встановлених законом, суд за поданням органу опіки та піклування замінює законного представника.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України завданням підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

На підставі вищевикладеного, оскільки законний представник відповідача ОСОБА_4 є позивачем у даній справі, тому з метою недопущення звуження прав та законних інтересів малолітньої відповідача, суд приходить до висновку, що клопотання представника позивача - адвоката Берназ-Ганєвої А.В. про залучення законного представника малолітньої відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На даний час розгляд справи по суті не розпочато, тому не встановлено обставин, які б свідчили про зацікавленість ОСОБА_5 , яка є матір`ю позивача, у вирішенні даної справи на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 45, 58, 59, 61, 63, 189 ЦПК України, ст. 177 СК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача - адвоката Берназ-Ганєвої Альони Вікторівни про залучення законного представника малолітнього учасника справи задовольнити.

Залучити до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Миколаївської міської ради про визнання особистої приватної власності на майно ОСОБА_5 як законного представника малолітньої відповідача ОСОБА_4 .

Копію ухвали направити учасникам справи до відома та виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 19.01.2022 року.

Суддя Т.А. Карташева