Справа № 703/3567/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2022 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Биченка І.Я.,

за участю секретаря судового засідання Бойко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус України» про визнання договору недійсним,

установив:

ОСОБА_1 звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ТОВ «Авентус Україна» про визнання договору недійсним.

В обґрунтування позову зазначила, що між нею та відповідачем 19.07.2021 було укладено договір №4487554, за умовами якого нею отримано позику, однак позивач вважає цей договір недійсним.

За умовами договору відповідачем було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи.

Позивач зазначає, що вона не підписувала вказаний договір. Оскільки порядок акцептування пропозиції відповідачем не відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», договір про надання позики, на думку позивача, є таким , що не прирівнюється до договору, укладеного в простій письмові формі.

Крім того, відповідачем не було повідомлено її письмово про всю необхідну інформацію щодо умов договору. На думку позивача, відповідач скористався тим, що їй, як позичальнику, об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору, і її було введено в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач, в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», не надав їй відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті. Позивач зазначає, що договір про надання позики на умовах фінансового кредиту укладений між ним та відповідачем містить ознаки кредитного договору, а також вказує, що в оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту. Працівниками ТОВ «Авентус Україна» не було надано їй розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, тобто, витрат, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту. У зв`язку з цим реально нарахований їй відсоток за користування кредитними коштами став значно більшим ніж за зазначеним у розрахунку платежів.

Позивач вважає, що договір укладено з використанням нечесної підприємницької практики, оскільки ним встановлено вимогу щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором. ОСОБА_1 стверджує, що відповідачем було введено її в оману на рахунок істотних умов договору, зокрема, на рахунок відсоткової ставки за користування кредитом та її не було повідомлено про непомірно велику відсоткову ставку у випадку порушення зобов`язання. За твердженням позивача, їй було повідомлено значно меншу ціну кредиту (відсотків), через що вона погодилась на укладання оспорюваного договору. Наслідок цього є те, що розмір нарахованих відсотків за договором значно перевищує розмір заборгованості за кредитом.

Також, при укладанні договору було порушено принцип рівності сторін, так як їй запропонували укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах.

Наведені обставини стали підставою для звернення до суду з позовом про визнання укладеного між нею і відповідачем договору №4487554 від 19.07.2021 недійсним.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2021 року постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

01 грудня 2021 року до суду надійшов відзив ТОВ «Авентус України», у якому відповідач просить відмовити в позові в повному обсязі. Зазначив, що позивач є клієнтом товариства з 15.09.2020 та до оспорюваного договору уклала ще сім кредитних договорів, належним чином виконавши всі зобов`язання за ними. Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 була повністю ознайомлена з порядком укладання договору, його умовами, порядком здійснення нарахувань. Позивач навмисно зловживає своїм правом на звернення до суду з метою уникнення (затягування) виконання зобов`язання за договором. Перед укладанням договору товариство шляхом розміщення на власному веб-сайті надало клієнту доступ до інформації, необхідної для укладення кредитного договору, де, серед іншого, міститься інформація про тарифи, ціни та умови надання фінансових послуг, порядок їх надання, розміщені правила та примірний кредитний договір, що планується до укладення. Окрім того, на першій сторінці веб-сайту міститься посилання на вкладку «Обов`язкова інформація для клієнта», де міститься інформація про товариство як надавача фінансової послуги, та на вкладку «Документи», де містяться правила, примірні кредитні договори, що укладаються з товариством, а також архівні документи, що містить редакції Правил, що діяли на момент укладання будь-якого кредитного договору. З позивачем було погоджено усі істотні умови договору та визначено загальну вартість кредиту. Сторони договору погодили і порядок нарахування процентів в період авто пролонгації. Товариство з метою виконання вимог чинного законодавства та з метою інформування споживачів з розміром процентної ставки, що встановлена при наданні послуг з надання кредитів, оприлюднив на своєму веб-сайті зазначену інформацію. Договір було укладено в електронній формі та він вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений споживачем. В день укладення договору грошові кошти були перераховані товариством на рахунок позивача.

У судове засідання сторони не з`явились.

У поданій до суду заяві позивач просила розглядати розгляд справи провести без її участі за наявними в справі матеріалами.

Представник відповідача адвокат Бабенкова Н.А., у відзиві просила розгляд справи провести без участі відповідача та його представника та просила відмовити у позові з урахуванням викладених у відзиві заперечень. Повноваження представника підтверджуються наявним у матеріалах справи ордером КС № 700956.

Оскільки у судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які відповідають правовідносинам, врегульованим нормами ЦК України щодо правочинів.

19 липня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір №4487554 про надання споживчого кредиту.

За умовами договору сума кредиту складає 4950 грн. (п. 1.3 договору), строк кредиту 30 днів (п.1.4 договору). Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: знижена процентна ставка становить 1,425 % в день (7497,59 % річних) якщо споживач у межах строку або протягом трьох днів, що слідують за датою закінчення такого строку здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк; стандартна процентна ставка становить 1,90% в день (24079,41% річних).

Відповідно до п.1.8 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою 7771,50 грн., за заниженою ставкою 7066,13 грн.

Ідентична інформація викладена у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що приєднана позивачем до матеріалів позовної заяви.

Відповідно до п. 10.6 договору сторони погодили, що цей договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону, повідомленого останнім товариству в ІТС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

В примірнику кредитного договору, який міститься в матеріалах справи, наявний підпис директора ТОВ «Авентус Україна» ОСОБА_2 . У реквізитах споживача зазначено, що договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М114749, 19.07.2021, 15:02:32 ( ОСОБА_1 ).

Тексти кредитних договорів та додатків до них, наданих позивачем та відповідачем, є ідентичними.

Із копії Паспорта споживчого кредиту (Інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) вбачається, що ОСОБА_1 , підписавши його електронним підписом, підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих виходячи із обраних нею умов кредитування, та наслідки у разі невиконання зобов`язань за таким договором

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір був укладений сторонами в електронній формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З указаного вбачається, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідачем надані суду відповідні скріншоти щодо порядку укладення кредитного договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, відповідно до якого при підписанні договору на екран виводиться повідомлення від товариства про надсилання на мобільний телефон клієнта відповідного коду.

З іншого скріншоту вбачається, що для входу до особистого кабінету клієнта інформаційно-телекомунікаційної системи товариства також використовується номер телефону клієнта при реєстрації та пароль.

Крім того, як вбачається з договору про надання споживчого кредиту, він містить персональні дані ОСОБА_1 , зокрема, номер картки платника податків, адреса місця проживання, які відповідають документам, копії яких містяться в матеріалах справи.

Таким чином, мтеріалами справи підтверджено, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому позивач через особистий кабінет на веб-сайті відповідача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого відповідач надіслав позивачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання кредитного договору.

Частинами першою, другою та п`ятою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (частина перша статті 2 ЦПК України).

Стаття 76 ЦПК України визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, позивачем не надано доказів того, що відповідач при укладенні договору застосував нечесну підприємницьку практику.

Визначені умовами оспорюваного договору відсотки за користування кредитними коштами не є неустойкою (пенею, штрафом), тобто компенсацією у разі невиконання боржником зобов`язання, в розумінні ч. 2 ст. 21 Закону України "Про споживче кредитування" та п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", що спростовує твердження позивача про встановлення оспорюваним договором непропорційно великої суми компенсації.

В свою чергу, відповідачем у повному обсязі було надано інформацію позивачу стосовно умов кредитування, зазначених у договорі. Позивач не мав претензій стосовно умов кредитного договору при його укладенні. Отже, дії відповідача не містять ознак нечесної підприємницької практики.

Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами.

Проте, позивач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористалась.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

З наданого відповідачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з пропозицією ТОВ «Авентус Україна» на укладання договору про використання аналогового власноручного підпису для вчинення правочинів, Паспортом споживчого кредиту, та відповідним примірником кредитного договору, Правил надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим.

Матеріали справи та встановлені судом обставини не дають підстав вважати, що дії відповідача при укладенні спірного кредитного договору суперечили волевиявленню позивача, а також про наявність у таких діях умислу, який був спрямований на введення споживача в оману.

З урахуванням вказаного, встановивши, що без здійснення вказаних дій позивачем, кредитний договір не був би укладений сторонами, суд вважає, що цей правочин відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

Оскільки позивачем не було надано суду належних та достатніх доказів, які б свідчили про невідповідність умов оспорюваного договору вимогам чинного законодавства, несправедливість його умов, відсутність її вільного волевиявлення на укладення цього договору чи наявність інших обставин, які б підтверджували недійсність цього договору, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.5, 7,12, 81, 89, 141, 247, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус України» про визнання договору недійсним відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення виготовлене у повному обсязі 24 травня 2022 року.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус України», місцезнаходження: м. Київ, просп. Перемоги, 90-А, .

Суддя І.Я. Биченко