КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження 22-ц/824/2352/2022 Доповідач - Рубан С.М
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.

при секретарі Загородній С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Будинку відпочинку «Конча - Заспа» Державного управління справами - Онофрійчук Анни Василівни на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року у справі за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Будинку відпочинку «Конча-Заспа» Державного управління справами про усунення перешкод у користуванні орендованим майном, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про визнання неправомірними дій будинку відпочинку « Конча - Заспа » Державного управління справами щодо відмови від договору про оренду житлового приміщення в будинку відпочинку « Конча - Заспа » Державного управління справами, укладеного 21 травня 2002 року.

Крім того, представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення судом заборони будинку відпочинку Конча-Заспа Державного управління справами вчиняти будь-які дії, а саме:

- укладання з іншими особами, крім ОСОБА_1 договорів на користування будинком АДРЕСА_1 ;

- унеможливлення проїзду (проходу) ОСОБА_1 та членам його сім`ї до будинку АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Будинок відпочинку « Конча - Заспа » Державного управління справами, а також його посадових осіб не вчиняти дії щодо перешкоджання ОСОБА_1 користуватися будинком АДРЕСА_1 .

Посилався на те, що між ОСОБА_1 та БВ «Конча-Заспа» ДУС 21 травня 2002 року уклали договір про оренду житлового приміщення в будинку АДРЕСА_1 . Листом № 02/290 від 13 липня 2021 року БВ «Конча-Заспа» ДУС повідомив позивача про розірваня договору. З 14 серпня 2021 року відповідач припинив допускати позивача до його будинку. Про даний факт 13 серпня 2021 року було укладено відповідний акт за участі представників як позивача, так і відповідача. А починаючи з 16 серпня 2021 року відповідачем було надано вказівку Управлінню Державної охорони України, пост якої знаходиться на виїзд до будинку відпочинку « Конча - Заспа », про не допуск позивача на територію БВ «Конча - Заспа».

Крім того, посилався на те, що БВ "Конча - Заспа" ДУС розірвало договір всупереч його вимогам і нормативному регулюванню, а також відповідач створює перешкоди в користуванні вказаним будинком, а тому невжиття заходів забезпечення позову створює реальну можливість і ризик унеможливлення виконання рішення у цій справі, оскільки за умови недопуску позивача до вказаного приміщення, він та члени його родини не тільки будуть позбавлені можливості користуватись цим об`єктом, а й існує можливість його передачі в користування іншим особам, що, в свою чергу, призведе до нівелювання права на ефективний судовий захист порушених прав та інтересів.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволено.

Заборонено Будинку відпочинку «Конча - Заспа» Державного управління справами передавати в користування іншим особам будинку АДРЕСА_1, до набрання рішенням у справі законної сили.

Не погоджуючись з ухвалою суду, 21 листопада 2021 року представник Будинку відпочинку «Конча - Заспа» Державного управління справами - Онофрійчук Анна Василівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року.

Посилається на те, що задовольняючи заяву про забезпечення позову, судом першої інстанції не враховано що до доказів позивачем не подано документів на підтвердження зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України, або майна , що знаходиться на території України, не встановлено чи є співмірними заходи забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Крім того, посилається на те, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку господарську діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Посилається на те, що суд першої інстанції не здійснив оцінку обгрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, не оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, жодним чином не обгрунтував необхідність вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права та доводи заявника.

Крім того, посилається на те, що матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обгрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подано відзив на апеляційну скаргу представника Будинку відпочинку «Конча - Заспа» Державного управління справами.

Посилається на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а ухвала суду є законною та обґрунтованою, у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити, а ухвалу суду - залишити без змін.

Учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Від представників сторін у справі надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, але враховуючи процесуальні строки розгляду справи та недоцільність затягування розгляду справ у воєнний стан, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

забороною вчиняти певні дії;

встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Метою забезпечення позову є забезпечення виконання судового рішення.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

Згідно з п. 43 Рішення у справі «Шмалько проти України» «право на суд», одним із аспектів якого є право на доступ, тобто право подавати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив із наявності загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними дій будинку відпочинку « Конча - Заспа » Державного управління справами щодо відмови від договору про оренду житлового приміщення в будинку відпочинку « Конча - Заспа » Державного управління справами, укладеного 21 травня 2002 року між ОСОБА_1 та БВ «Конча-Заспа» Державного управління справами.

У поданій до суду заяві про забезпечення позову 15 жовтня 2021 року представник позивача просив вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення судом заборони будинку відпочинку Конча-Заспа Державного управління справами вчиняти будь-які дії, а саме:

- укладання з іншими особами, крім ОСОБА_1 договорів на користування будинком АДРЕСА_1 ;

- унеможливлення проїзду (проходу) ОСОБА_1 та членам його сім`ї до будинку АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Будинок відпочинку « Конча - Заспа » Державного управління справами, а також його посадових осіб не вчиняти дії щодо перешкоджання ОСОБА_1 користуватися будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволено.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Частиною першою статті 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчинення певних дій.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально- правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно частини десятої статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції вжив заходи забезпечення позову, які є за змістом тотожними позовним вимогам.

Тотожність позовних вимог заходам забезпечення позову має наслідком відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 752/24015/20.

Таким чином, суд першої інстанції не врахував зазначених положень законодавства та дійшов передчасного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, а тому колегія суддів вважає за необхідне ухвалу суду скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що питання забезпечення позову судом першої інстанції вирішено з порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин, які мають значення для вирішення даного процесуального питання, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове судове рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Будинку відпочинку «Конча - Заспа» Державного управління справами - Онофрійчук Анни Василівни - задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 травня 2022 року.

Головуючий

Судді