УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Левченко А.М., розглянувши заяву адвоката Лаврищева Віктора В`ячеславовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про видачу судового наказу про стягнення компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати з Акціонерного товариства «Українська залізниця», -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 5887,77 грн.

Суддя, розглянувши вказану заяву та додані до неї документи, приходить до висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Захист права у наказному провадженні може мати місце за наявності безспірної вимоги стягувача, що підтверджується належно оформленими письмовими документами.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно пункту 12 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» зазначено, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (пункт 1 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР ( 108/95-ВР ) «Про оплату праці», Закон України від 19 жовтня 2000 року N 2050-III ( 2050-14 ) «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо.

Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

На підтвердження вимог, представник заявника долучив до заяви про видачу судового наказу копії: паспорта заявника, рішення Добропільського міськрайонного суду від 20.01.2020 року по справі №227/4744/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованої заробітної плати, ухвали Добропільського міськрайонного суду від 21.07.2021 року по справі №227/4744/19 про видачу дубліката виконавчого листа.

Разом із тим, належно оформленого документу, який би підтверджував розмір нарахованої заявнику компенсації за порушення строків її виплати в сумі 5887,77 грн, до заяви про видачу судового наказу представником заявника не надано.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що наведений представником заявника розрахунок компенсації за втрату частини заробітної плати в змісті заяви про видачу наказу та додані до заяви копії документів є належними та достатніми доказами, що цілком підтверджують безспірність вимог заявника.

Відповідно до п.п. 1.8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу, із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 161, 163, 165, 261, 353, 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала щодо відмови у видачі судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.М. Левченко