ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Ряднини І.В.,

приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області - Скрипника В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу представника стягувача, Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку «УКРГАЗБАНК» в особі Полтавської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК», Корнієнко Н.Ю., та апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л.,

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 10 березня 2022 року

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. щодо проведення оцінки майна боржника у виконавчому провадженні № 63432710; стягувач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «УКРГАЗБАНК» в особі Полтавської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК», боржник - ОСОБА_1 ,

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

07.02.2022 ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л., в якій прохала: поновити їй строк на звернення до суду зі скаргою; визнати недійсним Звіт про оцінку майна № 1005 Приватного підприємства «Центр незалежної оцінки та експертизи» оцінювач ОСОБА_2 від 12 листопада 2021 року, здійснених в межах виконавчого провадження № 63417824 на замовлення приватного виконавця Скрипника В.Л.; визнати неправомірними дії приватного виконавця Скрипника В.Л. щодо передачі на реалізацію майна боржника, ОСОБА_1 , квартири за адресою АДРЕСА_1 , на підставі звіту про оцінку майна №1005 Приватного підприємства «Центр незалежної оцінки та експертизи» оцінювач ОСОБА_2 від 12 листопада 2021 року.

В обґрунтування скарги зазначала, що приватним виконавцем Скрипником В.Л. здійснюється виконавче провадження № 63417824 з примусового виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави в справі №1622/16530/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості по кредитному договору 237-к-ф від 12.10.2017 року у розмірі 122 680 доларів США 32 центи.

27.01.2022 року вона, як боржник у виконавчому провадженні, дізналася про реалізацію належного їй майна шляхом продажу на електронних торгах ДП «Сетам».

Було встановлено, що на торги, які мають відбутися 14.02.2022 року виставлена належна їй квартира оціночною вартістю 819 655 грн. (стартова ціна), однак жодного повідомлення щодо результатів проведеної оцінки майна (квартири) або ж звіту про оцінку на її адресу не надходило, у зв`язку з чим вона не мала можливості своєчасно оскаржити його чи надати свої заперечення з приводу визначеної вартості.

Копію звіту про оцінку майна №1005 Приватного підприємства «Центр незалежної оцінки та експертизи» від 12 листопада 2021 року отримано для ознайомлення тільки 03.02.2022 року.

Скаржник вказувала, що зі звіту вбачається, що житлове приміщення, що їй належить (трикімнатна квартира, загальною площею 63,9 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 ) була оцінена у сумі 964 300 грн. З такими висновками вона не погоджується та вважає їх необґрунтованими. Вказувала, що оцінка майна боржника має здійснюватися з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади процедури оцінки. Згідно з положенням пункту 50 Національного стандарту № 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Згідно з пунктами 15,16 Національного стандарту № 1 методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняння підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно. Визначення вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів в оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.

Зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього із забезпеченням режиму конфіденційності згідно з умовами договору на проведення оцінки майна та з дотриманням вимог законодавства (пункт 54 Національного стандарту № 1).

У п. 14 Звіту зазначено додатки з копіями всіх вихідних даних та інших інформаційних джерел, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки: фотоматеріали об`єкта оцінки, копії документів надані замовником та інше. У той же час, у сканованій копії Звіту про оцінку, яка надана приватним виконавцем для ознайомлення боржнику, відсутні додатки, у тому числі і фотоматеріали, на підставі яких був проведений огляд об`єкта.

З матеріалів, опублікованих на сторінці ДП «СЕТАМ», де квартира боржника виставлена на електронні торги, містяться фотографії житлового приміщення, які були зроблені ще п`ять і більше років тому. Даний факт, на думку скаржника, дає підстави стверджувати, що саме ці фотографії і були надані замовником (приватним виконавцем) оцінювачу для проведення оцінки. При цьому, ані приватний виконавець, ані оцінювач не зверталися до боржника з вимогою забезпечити доступ оцінювача до об`єкта для його об`єктивної оцінки, з метою належного виконання Закону та Національного стандарту. Матеріали виконавчого провадження не містять жодних доказів цього. У самому звіті відсутня інформація про те, що виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності вживались заходи для огляду об`єкта оцінки, що при виїзді оцінювача на огляд квартири власник майна не надав вільний доступ до квартири чи в інший спосіб перешкодив йому.

Також, у скарзі зазначено, що в оскаржуваному звіті про вартість майна немає відомостей про неможливість особистого огляду об`єктів дослідження, не зазначені обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду, що є порушенням пункту 56 Національного стандарту № 1 та пунктів 1, 6 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». У матеріалах виконавчого провадження немає відомостей щодо вжиття приватним виконавцем дій, спрямованих на отримання вмотивованого рішення суду на примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника для опису і оцінки арештованого майна.

Таким чином, скаржник вважає, що звіт про оцінку був проведений на підставі неповного, недостовірного та неналежного дослідження об`єкта оцінки, з порушенням вимог Національного стандарту та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Визначена суб`єктом оцінки вартість житлового приміщення значно нижча від вартості такого майна, яку визначає Фонд державного майна при формуванні відповідної довідки з єдиної бази звітів про оцінку нерухомого майна, яка введена в експлуатацію відповідно до наказу Фонду державного майна України від 25.06.2021 року № 1097 з модулем електронного визначення оціночної вартості, сервісом послуг електронного визначення оціночної вартості та автоматичного оформлення електронних довідок про оцінку вартості об`єкта.

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості № 201-03635515, вартість квартири за адресою АДРЕСА_1 становить 1 560 605,19 грн., що майже в два рази більше від вартості, визначеної оцінювачем в оспорюваному звіті про оцінку майна.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 10 березня 2022 року скаргу адвоката Здебської О.П. в інтересах боржника, ОСОБА_1 , задоволено у повному обсязі:

поновлено боржнику, ОСОБА_1 , строк на звернення до суду зі скаргою;

визнано недійсним Звіт про оцінку майна № 1005 Приватного підприємства «Центр незалежної оцінки та експертизи» оцінювач ОСОБА_2 від 12 листопада 2021 року, здійсненого в межах виконавчого провадження № 63417824 на замовлення приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л.;

визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. щодо передачі на реалізацію майна боржника, ОСОБА_1 , квартири за адресою АДРЕСА_1 на підставі Звіту про оцінку майна №1005 Приватного підприємства «Центр незалежної оцінки та експертизи» оцінювач ОСОБА_2 від 12 листопада 2021 року.

короткого змісту вимог апеляційної скарги;

Із вказаною ухвалою не погодилися стягувач у виконавчому провадженні, ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» в особі Полтавської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК», а також приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л.

В апеляційних скаргах прохали ухвалу суду скасувати та відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 в повному обсязі.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

В апеляційній скарзі представник ПАТ АБ «Укргазбанк» зазначає, що при вирішенні спору місцевий суд невірно застосував припис ст. 127 ЦПК України та ст. 57-58 Закону України «Про виконавче провадження», та що висновки місцевого суду не відповідають обставинам справи.

Місцевий суд встановив причини пропуску стоку на оскарження звіту виключно зі скарги заявниці не врахувавши матеріали виконавчого провадження та ту обставину, що 18.11.2021 року приватним виконавцем боржнику було направлено повідомлення про визначення вартості майна боржника за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Копію рецензії від 04.03.2022 року приватному виконавцю та стягувачу було надіслано 09.03.2022 року вже після проведення других електронних торгів 14.02.2022 року, а договір на проведення рецензування було укладено 23.02.2022 року після звернення до суду та відкриття 08.02.2022 року провадження у справі, що свідчить про недобросовісність дій боржника (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України)

В апеляційній скарзі приватний виконавець Скрипник В.Л. зазначає, що місцевий суд не повідомив його належним чином про розгляд скарги, копію якої він отримав від представника скаржника лише 17.03.2022 року, вже після розгляду справи місцевим судом, а судову повістку у судове засідання на 10.03.2022 року він отримав лише 16.03.2022 року, що є порушенням його прав та позбавило можливості своєчасно надати до суду копії матеріалів виконавчого провадження та доказів на спростування доводів скарги.

Вказував, що місцевий суд неповно з`ясував обставини справи. Зокрема, не врахував, що боржник, ОСОБА_1 , була належним чином повідомлена про результати визначення вартості квартири, а саме 18.11.2021 року за адресою АДРЕСА_1 їй було направлено відповідне повідомлення, що відповідає вимогам ст. 28 та ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначене повідомлення було направлене рекомендованим листом з повідомленням, який боржник не отримала, що свідчить про його недобросовісну поведінку та несумлінне користування своїми правами (аналогічні висновки зроблені в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 року справа № 636/620/18).

Крім того, боржник мала безпосередній доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП) за допомогою ідентифікатора доступу та номеру виконавчого провадження, та мала можливість у будь-який час ознайомитися з відомостями про стан виконавчого провадження та вчинених виконавчих дій.

У зв`язку з чим вважає, що причини пропуску боржником строку звернення до суду із даною скаргою не є поважними.

В апеляційній скарзі приватним виконавцем також зазначено, що не відповідають фактичним обставинам висновки місцевого суду щодо невідповідності Звіту про оцінку майна № 1005 приписам п. 50, 51 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», оскільки при проведенні цього звіту суб`єкт оціночної діяльності ознайомився з об`єктом оцінки, про що свідчать фотознімки цього об`єкта, зазначені в Додатках до звіту, однак при вирішення спору місцевий суд за основу взяв неповний звіт, що наданий скаржником у справі.

Аналогічним чином неповний звіт було надано скаржником і оцінювачу ТОВ «Експерт ІН» ОСОБА_3 , що свідчить, що наданим цим товариством рецензія не може бути використана як належний доказ.

Крім того, не враховано, що в розділах 7 та 11 Звіту наведено порівняльний аналіз цін продажу та пропонування подібного майна, на підставі яких було визначено ринкову вартість об`єкту нерухомості.

Також, в оскаржуваному звіті було проаналізовано можливість застосування трьох підходів до визначення майна: витратного, дохідного та порівняльного, з яких вибрано саме порівняльний підхід, що не суперечить п. 36 Національного стандарту № 1.

В порушення правових висновків Великої Палати Верховного Суду, висловлених в постанові від 13.03.2018 року у справі № 914/881/17, та постанові Верховного Суду від 19.06.2019 року № 308/12150/16ц, місцевий суд визнав Звіт недійсним, що суперечить вимогам закону.

В оскаржуваній ухвалі місцевий суд взагалі не встановив, в чому полягають неправомірні дії приватного виконавця.

Приватний виконавець в апеляційній скарзі прохав також взяти до уваги доказ, який він не зміг подати до місцевого суду, а саме висновок експертів Полтавського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» № 370/371 від 13/04/2022 року, згідно яким виконана оцінка нерухомого майна в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів щодо оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

24.05.2022 до апеляційного суду від представника боржника, ОСОБА_1 , адвоката Здебської О.П., надійшов відзив на апеляційну скаргу, який до розгляду апеляційним судом не приймається оскільки поданий з пропуском встановленого апеляційним судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження процесуального строку на його подачу, а клопотання про продовження процесуального строку не заявлено.

26 квітня 2022 року Полтавським апеляційним судом було відкрито провадження у даній справі, сторонам направлено апеляційні скарги разом із ухвалою про відкриття апеляційного провадження, в якій надано учасникам справи 10-денний строк для подання відзиву на апеляційні скарги.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Здебська О.П., 05.05.2022 отримала копії ухвал про відкриття апеляційного провадження та копії апеляційних скарг разом із судовою повісткою у судове засідання, що призначене на 24.05.2022, тому строк на подання відзиву становив до 16.05.2022 включно (а.с. 59).

щодо явки учасників справи.

23.05.2022 адвокатом Здебською О.П. до Полтавського апеляційного суду була подана заява про відкладення судового засідання, що призначене на 24.05.2022 о 40 хв. у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі по справі № 545/417/22 о 13 год. 00 хв. в Полтавському районному суді Полтавської області.

В силу ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин.

Участь адвоката у іншому судовому засіданні по іншій справі не є поважною причиною неявки у судове засідання, враховуючи належне та завчасне повідомлення про дату, час і місце розгляду даної справи, неявка якого не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Представник стягувача, Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку «УКРГАЗБАНК» в особі Полтавської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК», будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, неявка якого не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

У відповідності з вимогами ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2 статті 367 ЦПК України).

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина 3 статті 367 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги приватного виконавця в частині, що місцевим судом було допущено порушення норм процесуального права, які призвели до порушення його прав на подачу до суду доказів на спростування доводів скарги обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, приватний виконавець Скрипник В.Л. не був належним чином повідомлений про судове засідання 10.03.2022 року, з часу відкриття провадження у справі суд не надіслав йому копії скарги, позбавивши можливості реалізувати свої права щодо надання до місцевого суду заперечень на скаргу та надання доказів на підтвердження правомірності своїх дій під час здійснення виконавчого провадження.

В зв`язку з чим, апеляційний суд вважає за необхідно дослідити в ході апеляційного розгляду справи докази, долучені приватним виконавцем як до апеляційної скарги, так і тих, що надійшли від нього до місцевого суду після постановлення оскаржуваної ухвали.

Приватним виконавцем виконані вимоги ЦПК України щодо направленням сторонам цих доказів.

Щодо доводів сторін про поновлення процесуального строку на подання скарги.

Поновлюючи процесуальний строк на подачу скарги на дії приватного виконавця, місцевий суд, керуючись приписами статті 127 ЦПК України, згідно з якими суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення, та врахувавши, що ОСОБА_1 дізналася про неправильність проведеної оцінки тільки 22.11.2021 року, дійшов висновку, що причини пропуску строку є поважними.

Апеляційний суд, надавши оцінку доводам апеляційних скарг в частині безпідставного поновлення судом першої інстанції встановленого законом процесуального строку на оскарження дій приватного виконавця, дійшов таких висновків.

Як вбачається з поданої скарги, скаржник зазначала про те, що дізналася про реалізацію свого майна шляхом продажу на електронних торгах 27 січня 2022 року, жодного повідомлення щодо результатів проведеної оцінки майна не отримувала, копію звіту про оцінку майна отримала для ознайомлення тільки 03 лютого 2022 року.

До суду із вказаною звернулася 07 лютого 2022 року.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення)- сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії(частина перша статті 18 Закону про виконавче провадження).

Оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавця та інших посадових осіб органів державної виконавчої служби передбачено частинами першою та п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно із цими нормами рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу на дії приватного виконавця може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 920/149/18 надано роз`яснення щодо співвідношення загальної та спеціальної норми, згідно з якими норми передбачені законом про виконавче провадження є загальними, а норми передбачені процесуальним кодексом є спеціальними, тому строк на оскарження необхідно обраховувати в календарних днях. Подібні за змістом висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 361/1335/20 (провадження № 61-15507св20), від 02 листопада 2021 року у справі № 753/3465/20 (провадження № 61-12002св20).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні приватного виконавця Скрипника В.Л. з 27.10.2020 року перебуває виконавчий лист № 2-2822/10, виданий 14.02.2012 року Октябрським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ АТ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 7 843,94 доларів США та виконавчий лист № 1622/16530/2012, виданий 19.11.2013 року Октябрським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ АТ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 122 680,32 доларів США.

У відповідності з виконавчими документами адресою боржника, ОСОБА_1 , є АДРЕСА_1 .

У відповідності з листом департаменту з питань реєстрації, управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Приватним виконавцем 27.10.2020 було відкрито виконавчі провадження №63420777 (а.с. 157) та №63417824 (а.с. 169), які об`єднані постановою від 27.10.2020 у зведене виконавче провадження за спільним номером № 63432710 (а.с. 174, 149).

В межах виконавчого провадження рішення приватним виконавцем були здійснені дії щодо арешту та опису майна боржника. (постанова приватного виконавця від 07.10.2021 року). На виконання судових рішень було накладено арешт на квартиру, яка належить боржнику ОСОБА_1 на праві власності за адресою АДРЕСА_1 , та призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні (постанова приватного виконавця від 05.11.2021 року).

17.11.2021 року приватним виконавцем було отримано Звіт про оцінку майна № 1005, у відповідності з яким вартість арештованої квартири визначено в розмірі 964 300 грн.

18.11.2021року на адресу ОСОБА_1 АДРЕСА_1 приватним виконавцем було направлено рекомендованим поштовим відправленням повідомлення про визначення вартості майна боржника згідно Звіту № 1005 (а.с. 245-246 т. 1), яке повернулося приватному виконавцю 02 грудня 2021 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Місцевий суд встановив, що ОСОБА_1 є такою, що ознайомилася із оспорюваним звітом про оцінку майна 21.11.2021 року. В зазначеній частині висновків ухвала місцевого суду сторонами не оскаржується.

Враховуючи вищевикладені обставини, ОСОБА_1 є належно повідомленою виконавцем з результатами визначення вартості арештованого майна.

Саме з цього часу необхідно обраховувати 10-денний строк на оскарження визначення вартості майна боржника, як процесуальної дії виконавця.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) вказано, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові. Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18) та від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) викладено правовий висновок про те, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому, оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється ОСОБА_1 , їй достовірно було відомо про відкрите виконавче провадження, у тому числі про наявність постанови про відкриття виконавчого провадження, яка нею була отримана 09.11.2020 (а.с. 190).

В постанові про відкриття виконавчого провадження містився ідентифікатор доступу до автоматизованої системи виконавчих проваджень, який надавав ОСОБА_1 можливість вільного доступу до виконавчого провадження в будь-який час.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року справа № 755/12052/19 (провадження № 14-113 цс 21) зроблено правовий висновок про те, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово. Інформація повинна містити відомості про час її розміщення (частина перша статті 8 Закону про виконавче провадження).

Автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується, зокрема, виготовлення документів виконавчого провадження, централізоване зберігання документів виконавчого провадження, реєстрація вхідної і вихідної кореспонденції та етапів її проходження (пункти 3, 4 та 7 частини другої статті 8 Закону про виконавче провадження).

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом (частина п`ята статті 57 Закону про виконавче провадження).

Як вбачається зі змісту поданого до суду разом із скаргою адвокатського запиту адвоката Здебської О.П. від 01.02.2022 року, що представляє інтереси ОСОБА_1 , направленого приватному виконавцю Скрипнику В.Л., в самому запиті адвокатом зроблено вказівку про те, що нею отримано інформацію з реєстру виконавчих проваджень, що можливе лише за наявності ідентифікатора доступу сторін до виконавчого провадження. (а.с. 22)

З матеріалів справи вбачається, що лист приватного виконавця про результати оцінки арештованого майна, який направлявся на адресу боржника, ОСОБА_1 , повернувся приватному виконавцю 02.12.2021 року з відміткою «про закінчення терміну зберігання».

ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні та повинна добросовісно користуватися своїми процесуальними правами та здійснювати свої обов`язки.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

В тому числі, боржник у виконавчому провадженні зобов`язаний цікавитися у розумні строки перебігом виконавчого провадження та отримувати кореспонденцію, яка надходить на його адресу. (правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 13.12.2018 року справа № 636/620/18).

До даних правовідносин неможливо застосувати правові висновки Верховного Суду, викладені у справах № 752/11896/17, № 216/3765/16ц та інших, щодо повернення повістки до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», оскільки спеціальним Законом України «Про виконавче провадження» врегульовано порядок направлення боржнику виконавцем повідомлення про результати оцінки майна та встановлено, що особа вважається проінформованою про оцінку з моменту направлення цього повідомлення.

Ані в скарзі, ані в ході судового розгляду справи ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження наявності обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій - оскарження дій приватного виконавця в частині результатів оцінки арештованого майна.

ОСОБА_1 жодними доказами не спростувала факту неможливості отримання нею поштової кореспонденції від приватного виконавця, чи факту не направлення їй цієї кореспонденції.

Не отримання ОСОБА_1 належним чином направленого їй повідомлення приватного виконавця не є поважною причиною пропуску нею строку на оскарження.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що Звіт про оцінку майна № 1005 від 12.11.2021 року ОСОБА_1 не могла отримати від приватного виконавця, чи ознайомитися з ним в автоматизованій системі виконавчих проваджень з поважних причин, та що не отримання цього Звіту перешкоджало їй звернутися до суду із скаргою на дії приватного виконавця.

Доводи про те, що ОСОБА_1 не знала про проведену оцінку майна не є поважною причиною для поновлення встановленого законом процесуального строку.

Зі Звітом про оцінку майна ОСОБА_1 мала можливість ознайомитися також в автоматизованій системі виконавчого провадження, де копія вказаного звіту була розміщена приватним виконавцем 17.11.2021 року.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи (копії матеріалів виконавчого провадження, що долучені до справи), станом на час звернення до суду проводилися другі електронні торги з примусової реалізації квартири боржника (перші електронні торги проводилися в грудні 2021 року), тому ОСОБА_1 , як боржник і власник квартири, повинна була цікавитися та слідкувати за ходом виконавчого провадження, в тому числі щодо можливості реалізації її квартири під час примусового виконання судового рішення.

Доводи апеляційних скарг в частині безпідставного поновлення місцевим судом процесуального строку на подачу скарги є обґрунтованими.

Поважних причин для поновлення процесуального строку для звернення до суду із вказаною із скаргою на дії приватного виконавця апеляційним судом не встановлено.

Доводи скарги ОСОБА_1 в частині, що приватним виконавцем Скрипником В.Л. не виконані вимоги закону щодо направлення їй, як боржнику у виконавчому провадженні, повідомлення про оцінку майна, що позбавило її можливості своєчасно подати скаргу на цю оцінку, спростовуються матеріалами справи.

Щодо оскарження дій приватного виконавця в частині визначення вартості арештованого майна

Визнаючи неправомірними дії приватного виконавця Скрипника В.Л. в частині передачі на реалізацію майна боржника ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 на підставі Звіту про оцінку майна № 1005 від 12.11.2021 року, місцевий суд в основу свого рішення взяв рецензію від 04.03.2022 року наданої ТОВ «Експерт ІН» згідно з яким звіт про оцінку майна класифікується за ознакою абзацу 5 пункту 67 Національного стандарту № 1 затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 10.09.2003 року № 1440 як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний.

З даними висновками місцевого суду також погодитися не можна з наступних підстав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17 (провадження № 12-18гс18) дійшла висновку про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

На зазначені обставини місцевий суд увагу не звернув та застосував правові наслідки у вигляді визнання звіту про проведено оцінку майна недійсним, що не відповідає вимогам закону.

Згідно із частиною шостою статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 (далі - Національний стандарт № 1) є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442 (далі - Національний стандарт № 2), також є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Отже, оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади процедури оцінювання.

Згідно з положеннями пункту 50 Національного стандарту № 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Згідно з частиною першою, третьою статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов`язковим.

До суду ОСОБА_1 звернулася 07 лютого 2022 року, а рецензію на звіт про оцінку майна від 04 березня 2022 року долучено до матеріалів справи лише 09 березня 2022 року.

Посилання ОСОБА_1 на вказану рецензію не є беззаперечним доказом на спростування звіту про незалежну оцінку майна, проведену ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи», що, в свою чергу, узгоджується з положенням статей 12, 13, 81 ЦПК України, статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

На спростування вказаної рецензії приватний виконавець Скрипник В.Л. зазначив, що рецензатору не були надані додатки до вказаного Звіту, які спростовують висновки про те, що при проведенні оцінки майна не було здійснено огляд спірного об`єкту нерухомості.

За замовленням директора ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» (оцінювач, який проводив оцінку майна та склав оспорюваний Звіт про оцінку № 1005) експертами Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» (експерти якого мають свідоцтво про реєстрацію оцінювачів ФДМ України), 13.04.2022 року було зроблено рецензування Звіту № 1005 та зроблено висновок про те, що виконана оцінка нерухомого майна кв. АДРЕСА_1 у цілому відповідає вимогам нормативно правових актів, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.

В мотивувальній частині експерти встановили, що при оцінці майна було дотримано вимоги Національних стандартів, здійснено огляд об`єкту нерухомості , що підтверджується фотознімками та вірно застосовано методологію оцінки об`єкту нерухомості.

Як вбачається з поданої скарги ОСОБА_1 не заперечує того факту, що при проведенні оцінки майна було зроблено фотографії її квартири, однак зазначає, що вони були зроблені ще п`ять років назад, однак, жодних доказів, що за вказаний період об`єкт нерухомості зазнав змін та не відповідає фотознімкам не надає.

За таких обставин підстави для визнання дій приватного виконавця неправомірними в частині передачі на реалізацію квартири боржника ОСОБА_1 на підставі Звіту про оцінку № 1005 від 12.11.2021 року відсутні.

Доводи апеляційних скарг в зазначеній частині є також обґрунтованими.

Як вбачається зі скарги, ОСОБА_1 обґрунтовувала скаргу тією обставиною, що вартість її квартири у відповідності з довідкою про оціночну вартість квартири від 04 лютого 2022 року, здійсненої згідно з Наказом Фонду державного майна від 25.06.2021 року № 1097 (затверджено порядок ведення Єдиної бази даних звітів про оцінку), становить 1 560 605,19 грн., що не може бути підставою для визнання дій приватного виконавця щодо передачі на реалізацію майна боржника неправомірними, оскільки цією довідкою не спростовується вартість майна станом на день проведення оцінки 12.11.2021 року визначеної в оспорюваному Звіті про оцінку майна № 1005.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до вимог ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги в частині безпідставного поновлення місцевим судом строку на подачу скарги, а апеляційним судом поважність причин не встановлена, ухвала місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про залишення скарги без розгляду, а не про відмову в задоволенні скарги, що буде відповідати правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 920/149/18 (провадження № 12-297гс18).

Керуючись ст. ст. 126, 127, п. 4 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника стягувача, Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку «УКРГАЗБАНК» в особі Полтавської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК», Корнієнко Н.Ю. , та апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л., - задовольнити частково.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 10 березня 2022 року - скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на звернення до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Скрипника В.Л. щодо оскарження звіту про оцінку майна № 1005.

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. щодо проведення оцінки майна боржника у виконавчому провадженні № 63432710 - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 травня 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді А.І. Дорош

В.М. Триголов