Справа № 439/29/17 Головуючий у 1 інстанції: Бородійчук О.І.
Провадження № 22-ц/811/2772/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук

при секретарі: К.О. Ждан

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Залізничного відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 17 червня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державний виконавець Залізничного відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Крилишин Руслан Миколайович, стягувач ОСОБА_2 на дії державного виконавця , -

в с т а н о в и в:

10 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою, в якій просив визнати дії державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львова Крилишин Р.М. про арешт (зарплатних) коштів боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №53560858 неправомірними, скасувати постанову Залізничного ВДВС м. Львова Крилишин Р.М. про арешт коштів боржника (зарплатна картка ОСОБА_1 , розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , номер контракту , банк акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» від 17 листопада 2020 року у виконавчому провадженні №53560858.

Оскаржуваною ухвалою скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львова Крилишин Руслана Миколайовича про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 53560858.

Скасовано постанову державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львова Крилишин Руслана Миколайовича про арешт коштів боржника (зарплатна картка ОСОБА_1 , розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , номер контракту , банк Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України») від 17листопада 2020 року у виконавчому провадженні № 53560858.

Ухвалу суду оскаржив Залізничний відділ Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права. Висновок суду, що дії державного виконавця стосовно відмови у знятті арешту з коштів боржника у виконавчих провадженнях №53560858 є неправомірними, однак таке твердження не узгоджується із нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначає, що із поданої заяви боржника ОСОБА_1 від 08.04.2021 року та наданих банківських виписок вбачається, що рахунок боржника, на який державним виконавцем було накладений арешт, є поточним рахунком боржника, та такий не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на які заборонено. Тому виходячи з наведеного, підстави для зняття арешту з коштів боржника були відсутні.

Вказує, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходиться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту з цих коштів згідно із ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Просить ухвалу суду скасувати.

У засіданні суду апеляційної інстанції державний виконавець Залізничного відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Гнатишин Н.Б. скаргу підтримала з підстав, наведених у ній, просила скаргу задоволити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та піших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Як передбачено у п.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній на час винесення виконавцем постанови про арешт коштів на рахунках боржника, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Положення ч.1-4 ст.48 Закону передбачають звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Частинами 1, 2 ст. 56 ЗаконуУкраїни «Про виконавче провадження», зокрема, передбчено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Частиною 3 статті 56 Закону передбачено, що постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно ч.4 ст.59 Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені випадки зняття арешту з рахунків за заявою у разі заборони такого звернення стягнення згідно з законом.

Встановлено, що рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 14 лютого 2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Вирішено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13-14).

28 лютого 2017 року стягувач отримала виконавчий лист № 439/29/17-ц, який звернула до виконання у Залізничний ВДВС у місті Львові.

15 березня 2017 року Державний виконавець Залізничного ВДВС м. Львова Крилишин P.M. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 53560858.

В подальшому, в ході проведення виконавчих дій, 17 листопада 2020 року державний виконавець в даному виконавчому провадженні виніс постанову про арешт коштів боржника, яку скерував в установи відповідних банків.

За таких обставин скаржник довідався, що його зарплатна картка з розрахунковим рахунком НОМЕР_2 , номер контракту , банк- Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» заблокована.

Тому, 26.04.2021 року він звернувся до начальника Залізничного ВДВС у м.Львові Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) із заявою, в якій просив зняти арешт із зарплатної картки ОСОБА_1 , розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , номер контракту , банк- Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», накладений в межах виконавчого провадження № 53560858.

Згідно відповіді начальника Залізничного ВДВС у м.Львові Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 31.05.2021 року № 09-36/вб/вих №31503, скаржнику відмовлено у знятті арешту з банківської (зарплатної) картки з підстав, що зазначений скаржником рахунок є поточним рахунком, та такий не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено законом (а.с. 29).

Матеріалами справи встановлено, що при влаштуванні на роботу в «Онур ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖЕРЕТ» боржник ОСОБА_1 з метою отримання заробітної плати подав Акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк України» заяву про відкриття карткового рахунку, що підтверджується п. 7.3 розділу 7 заяви «про відкриття карткового рахунку».

Однак, як вбачається з матеріалів справи, у такій взагалі відсутня копія постанови державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львова Крилишин Руслана Миколайовича про арешт коштів боржника (зарплатна картка ОСОБА_1 , розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , номер контракту , банк Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України») від 17 листопада 2020 року у виконавчому провадженні № 53560858, яка скасована оскаржуваним рішенням.

Крім того, підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. А такого підтвердження від банківської установи державний виконавець не отримував.

Тому, суд прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для визнання неправоміними дій державного виконавця та скасування постанови про арешт коштів боржника.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Залізничного відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) задоволити.

Ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 17 червня 2021 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 травня 2022 року.

Головуючий: Н. П. Крайник

Судді: О. М. Ванівський

О. Я. Мельничук