Ухвала

26 травня 2022 року
м. Київ

справа № 465/600/21
провадження № 61-4581ск22

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, треті особи: ОСОБА_2 , Головне управління Національної гвардії України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення у вигляді протоколу № 11 засідання житловопобутової комісії в/ч НОМЕР_1 від 15 грудня 2020 року про відміну протоколу засідання житловопобутової комісії в/ч 3002 № 9 від 10 грудня 2020 року щодо розподілу ОСОБА_1 та членам його сім`ї однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , та перенесення в списках черговиків загальної черги та в списках першочергового отримання житлової площі з 17 грудня 2001 року на 13 березня 2017 року;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 в особі її житловопобутової комісії поновити ОСОБА_1 та члена його сім`ї (дружину) на квартирному обліку на загальних підставах з 17 грудня 2001 року та в списках осіб, які мають право на першочергове отримання житлової площі з 09 червня 2017 року;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 скерувати на затвердження до центральної житловопобутової комісії ГУ НГУ рішення житловопобутової комісії у вигляді протоколу № 11 засідання житловопобутової комісії в/ч НОМЕР_1 від 15 грудня 2020 року про відміну протоколу засідання житловопобутової комісії в/ч 3002 № 9 від 10 грудня 2020 року щодо розподілу ОСОБА_1 та членам його сім`ї однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2021 року, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення, оформлене протоколом № 11 від 15 грудня 2020 року, житловопобутової комісії в/ч НОМЕР_1 про відміну протоколу житловопобутової комісії в/ч 3002 № 9 від 10 грудня 2020 року щодо розподілу ОСОБА_1 та членам його сім`ї однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та перенесення у списках черговиків загальної черги та у списках першочергового отримання житлової площі з 17 грудня 2001 року на 13 березня 2017 року. В задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

24 травня 2022 року в/ч 3002 через систему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року у зазначеній вище справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом позову у цій справі є вимоги про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобов`язання вчинити певні дії. Справа є незначної складності, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2021 року та постанова Тернопільського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року постановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, треті особи: ОСОБА_2 , Головне управління Національної гвардії України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров