КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3654/21
Провадження № 2/488/761/22
УХВАЛА

Іменем України

19.01.2022 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Глубоченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку та середню заробітну плату, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просить:

- зобов`язати Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані 63,5 календарних днів щорічної основної відпустки за період роботи в Апараті Верховної Ради України на посадах помічника-консультанта народного депутата України Бондика В.А. та помічника-консультанта народного депутата України Безбаха Я.Я.;

-зобов`язати Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що у період з 03.04.2012 р. по 12.12.2012 р. він працював на посаді помічника-консультанта народного депутата України Бондика В.А. без поширення дії Закону України «Про державну службу», і за цей час він не використав 21 календарний день щорічної основної відпустки.

У період з 03.06.2013 р. по 31.10.2014 р. він працював на посаді помічника-консультанта народного депутата України Безбаха Я.Я. без поширення дії Закону України «Про державну службу», і за цей час він не використав 42 календарних дні щорічної основної відпустки.

З 12.10.2017 р. по 31.10.2018 р. він працював на посаді помічника-консультанта народного депутата України Безбаха Я.Я. без поширення дії Закону України «Про державну службу», і за цей час він не використав 31,5 календарних днів щорічної основної відпустки.

При звільненні 31.10.2018 р. з посади помічника-консультанта народного депутата України Безбаха Я.Я. йому було виплачено компенсацію за 31 календарний день щорічної основної відпустки.

Станом на 16.09.2021 року за період роботи в Апараті Верховної ради України позивач не використав 63,5 днів щорічної основної відпустки, та не отримав відповідну компенсацію.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24.12.2021 р. було відкрито провадження по справі і призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання по справі позивач не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, подав до суду клопотання про відмову у відкритті провадження, мотивуючи тим, що заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, і їх розгляд належить проводити за правилами адміністративного судочинства. Крім цього, представник позивача у своєму клопотанні повідомив суд, що у провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва на даний час перебуває на розгляді адміністративна справа № 640/8280/21 за позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної ради України про зобов`язання виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку. Провадження у вказаній справі відкрито 19.04.2021 р., і предметом позову у цій справі є вимоги, аналогічні тим, що заявлені позивачем у даній справі.

Ознайомившись із клопотанням та письмовими доказами, поданими учасниками справи, суд прийшов до наступного висновку.

Частина перша статті 19 ЦПК України визначає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову є стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку та стягнення середнього заробітку на користь позивача за час його роботи на посаді помічника-консультанта народного депутата України.

Відповідно до вимог частини 1 ст.1.1. Положення про помічника-консультанта народного депутата України, затвердженого Постановою Верховної Ради «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України" № 379/95-ВР від 13 жовтня 1995 року (із внесеними змінами), - згідно із частиною 1 ст. 34 Закону України «Про статус народного депутата України» народний депутат України може мати до тридцяти одного помічника-консультанта, правовий статус і умови діяльності яких визначаються Законом України «Про статус народного депутата», іншими законами та прийнятим відповідно до них цим Положенням.

01 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10.12.2015 р. № 889-УІІІ «Про державну службу» (далі Закон № 889-УІІІ), відповідно до преамбули якого він визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Закон № 889-УІІІ регулює відносини, що виникають у зв`язку зі вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 889-VIII, державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 2 Закону № 889-VIII посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.

Відповідно до пункту 18 частини третьої статті 3 Закону № 889-VIII дія цього Закону не поширюється на працівників патронатних служб.

Згідно з частиною 2 ст. 9 Закону № 889-VIII державний службовець зобов`язаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті. Під час виконання своїх обов`язків державний службовець не зобов`язаний виконувати доручення працівників патронатної служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Закону № 889-VIII до посад патронатної служби належать посади радників, помічників, уповноважених та прес-секретаря Президента України, працівників секретаріатів Голови Верховної Ради України, його Першого заступника та заступника, працівників патронатних служб Прем`єр-міністра України та інших членів Кабінету Міністрів України, помічників-консультантів народних депутатів України, помічників та наукових консультантів суддів Конституційного Суду України, помічників суддів, а також посади патронатних служб в інших державних органах.

Згідно із вимогами частин 2-4 ст. 92 Закону № 889-VIII працівник патронатної служби призначається на посаду на строк повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений.

Аналіз наведених вище норм права свідчить про те, що з 01 травня 2016 року працівники патронатної служби перестали відноситися й не відносяться дотепер до категорії державних службовців, а посада помічника-консультанта народного депутата України не відноситься до посад державної служби та є патронатною службою.

У частині 4 ст.1.1. Положення про помічника-консультанта народного депутата України затвердженого Постановою Верховної Ради України від 13.10.1995 р. № 379/95-ВР (зі змінами від 11.10.2017 р.) вказано, що помічники-консультанти народного депутата України перебувають у штаті державних підприємств, установ, організацій або за заявою народного депутата України прикріплюються для кадрового та фінансового обслуговування до виконавчих комітетів відповідного органу місцевого самоврядування, а у містах Києві та Севастополі - до секретаріатів міських рад.

За своїми характеристиками та правовим статусом особа, що займає посаду помічника народного депутата України, підпадає під визначення особи, яка здійснює публічну службу. У разі виникнення спору за її участі з приводу прийняття на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, на такі спори має поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Пунктом 17 статті 4 КАС України під терміном «публічна служба» розуміється діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Виходячи із викладеного судом вище, посада, з якої було звільнено позивача, за визначеням п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України відноситься до публічної служби, тому спір з приводу неправомірних дій відповідача щодо виплати коштів за невикористану відпустку при звільненні позивача, який працював на посаді, що відноситься до публічної служби підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з частиною другою статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п.2 ч.1ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Із матеріалів, доданих представником відповідача до клопотання про відмову у відкритті провадження та із інформації Єдиного державного реєстру судових рішень, вбачається, що у провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва на даний час перебуває на розгляді адміністративна справа № 640/8280/21 за позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної ради України про зобов`язання виплатити грошову компенсацію за невикористані 63 календарних днів щорічної основної відпустки за період роботи з 03.04.2012 р. по 12.12.2012 р. на посаді помічника-консультанта народного депутата України Бондика В.А., та за період роботи з 03.06.2013 р. по 31.10.2014 р. на посаді помічника-консультанта народного депутата України Безбаха Я.Я. Провадження у вказаній справі відкрито ухвалою судді від 19.04.2021 р., і на даний час розгляд справи не закінчений.

Звертаючись до суду із даним позовом у жовтні 2021 року в порядку цивільного судочинства, позивач про вказані обставини суд не повідомив, чим порушив вимоги п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України щодо підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. При цьому вказана норма не конкретизує вид провадження, у якому можуть бути подані такі позови, а зобов`язує позивача повідомити про те, що ним не подано інших тотожних позовів до цього ж самого відповідача.

Разом із цим, суд знаходить таким, що не підлягає задоволенню клопотання представника відповідача про відмову у відкритті провадження у даній справі, оскільки провадження у даній справі було відрито ухвалою судді від 24.12.2021 р., і повторне вирішення цього питання законом не передбачено.

Пунктом п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд вважає необхідним закрити провадження у даній справі через те, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 255-256, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Апарату Верховної Ради України про відмову у відкритті провадження у справі відмовити.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку та середню заробітну плату - закрити.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Л.І. Селіщева