Р І Ш Е Н Н Я (ЗАОЧНЕ)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2022 Справа №607/19111/21

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Романів В.В.,

у відсутності сторін,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Луцької міської ради, про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Бабенка Ю.С., пред`явила до суду позов, який був надісланий засобами поштового зв`язку «Укрпошта» 18 жовтня 2021 року, до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Луцької районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з її матір`ю ОСОБА_1 .

Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, однак, оскільки спільне життя не склалося та з червня 2019 року вони подружніх стосунків не підтримували, 04 жовтня 2021 року позивач звернулась із позовною заявою про розірвання шлюбу до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (справа №607/18157/21). У даному шлюбі народились дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вказує, що дочка зареєстрована разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично вони разом проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана квартира на праві власності належить старшій доньці позивача - ОСОБА_4 . Усі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем без участі та підтримки з боку відповідача. Позивач зазначає, що прикладає всі свої зусилля та можливості для повноцінного розвитку доньки, піклується про її культурний (інтелектуальний) розвиток та належний відпочинок, зокрема позивач фінансує навчання доньки в онлайн-форматі з викладачем з логіки та вивчення англійської мови, крім цього, дитина відвідує художню гімнастику та малювання. Також позивач офіційно працевлаштована в ТОВ «Євробуд Фасад» та має фінансову можливість забезпечити найкращі умови для розвитку та виховання дитини. Позивач зазначає, що відповідач покладених законом на батька обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. З цих підстав позивач просила визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вирішити питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

27 жовтня 2021 року ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцької І.М. відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 11 год. 50 хв. 23 листопада 2021 року.

09 листопада 2021 року від представника позивача надійшло клопотання про заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, яке задоволено ухвалою суду, яку занесено до протоколу судового засідання, від 23 листопада 2021 року та замінено третю особу на службу у справах дітей Луцької міської ради, підготовче судове засідання відкладено до 13 грудня 2021 року до 16 години, яке у зв`язку з перебуванням головуючої судді на лікарняному, відкладено на 13 січня 2021 року на 14 годину.

30 грудня 2021 року від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служби у справах дітей Луцької міської ради надійшло клопотання про винесення ухвали щодо підготовки третьою особою письмового висновку поданій справі та встановлення достатнього терміну для його подання.

Ухвалою суду від 13 січня 2022 року доручено органу опіки і піклування - Службі у справах дітей Луцької міської ради підготувати та надати суду висновок щодо доцільності визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 . Підготовче судове засідання відкладено на 24 лютого 2022 року на 10 годину.

24 лютого 2022 року від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служби у справах дітей Луцької міської ради надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 24 лютого 2022 року без участі представника, згідно з яким позовні вимоги представник третьої особи підтримав та не заперечив щодо заочного розгляду справи. Крім цього, до клопотання долучив оригінал висновку та належним чином засвідчену копії рішення виконавчого комітету, зазначені документи було долучено до матеріалів справи.

Крім цього, 25 жовтня 2021 року, 02 листопада 2021 року, 07 грудня 2021 року та 22 лютого 2022 року представниками позивача було подано клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, які ухвалами суду від 05 листопада 2021 року, 31 грудня 2021 року та 22 лютого 2022 року були задоволені.

Ухвалою суду від 24 лютого 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 25 березня 2022 року на 09 год. 20 хв., яке, у зв`язку з неявкою учасників справи відкладено на 14 квітня 2022 року на 09 год. 45 хв., яке в подальшому знову відкладено, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 квітня 2022 року матеріали вказаної цивільної справи передано на розгляд судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М., згідно розпорядження керівника апарату суду № 435 від 27 квітня 2022 року, у зв`язку із перебуванням судді у відпустці.

Ухвалою судді від 28 квітня 2022 року вказану цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено її до судового розгляду по суті на 11 год. 00 хв. 25 травня 2022 року.

25 травня 2022 року від представника позивачанадійшло клопотання, згідно з яким позовні вимоги він підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи проводити без його та позивача участі, не заперечив проти заочного розгляду справи.

У судове засідання 25 травня 2022 року о 11 год. 00 хв. відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Відзиву на позов від відповідача не надходило.

Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служби у справах дітей Луцької міської ради 25 травня 2022 року надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника, згідно з яким позовні вимоги представник третьої особи підтримав та не заперечив щодо заочного розгляду справи.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивача у своєму клопотанні не заперечив проти такого вирішення справи.

Судом досліджено надані сторонами докази, на підставі яких установлено такі обставини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2021 року (справа №607/18157/21).

Від даного шлюбу в сторін народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25 квітня 2017 року.

Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи №22700 та №22701 від 08 вересня 2021 року, виданих начальником відділу, адміністратором відділу інтегрованих послуг департаменту ЦНАП у м. Луцьку Солохою О.С., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Як убачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №97437203 від 15 вересня 2017 року, квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 81,9 кв.м., житловою площею 46,8 кв.м., належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 01 лютого 1999 року ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з довідкою №1 від 19 жовтня 2021 року, виданою директором ТОВ «Євробуд Фасад», ОСОБА_1 дійсно працює в ТОВ «Євробуд Фасад» на посаді менеджера із збуту з 18 жовтня 2021 року.

З наданого органом опіки і піклування - службою у справах дітей Луцької міської ради висновку №34 від 09 лютого 2022 року «Про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 », затвердженого рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 122-1 від 16 лютого 2022 року, вбачається, що орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

У висновку зазначено, що під час проведення обстеження умов проживання дитини працівниками органу опіки та піклування встановлено, що після розірвання шлюбу за усною домовленістю між батьками дочка залишилася проживати разом з матір`ю, за адресою АДРЕСА_2 . За фактичним місцем проживання дитини створені належні умови для проживання, відпочинку та розвитку, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 11 січня 2022 року. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_2 - АДРЕСА_4 . 30 грудня 2021 року службі у справах дітей Байковецької територіальної громади був направлений лист з проханням провести обстеження умов проживання батька дитини ОСОБА_2 , з`ясувати його думку з даного питання і надати інформацію за результатами бесіди з батьком та акт обстеження. Листом від 08 лютого 2022 року служба у справах дітей Байковецької сільської ради повідомила, що ОСОБА_2 за вказаною вище адресою не проживає. Згідно з актом обстеження умов проживання, будинок за цією адресою 16 квітня 2021 року був проданий іншій особі. Зі слів сусідів ОСОБА_2 перебуває за межами України.

До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права:

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Частина 4 ст. 29 ЦК України визначає, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.07.2021 у справі № 404/3499/17.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Так, ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 (далі за текстом - Конвенція), визначено, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією Генеральної асамблеї організації об`єднаних націй від 20.11.1959, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «М.С. проти України» у рішенні від 11.07.2017 (заява № 2091/13) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Аналіз наведених норм права та практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що наявними в матеріалах справи належними, допустимими та достатніми доказами підтверджено, що проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом з позивачем відповідатиме найкращим інтересам дитини та забезпечить її належний фізичний і духовний розвиток.

Відповідач у судове засідання не з`явився та не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача та обґрунтованості позовних вимог.

За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

У зв`язку з задоволенням позову слід вирішити питання про розподіл судових витрат.

Так, позивач надала докази отримання нею правничої допомоги, пов`язаної з підготовкою позовної заяви, розмір якої відповідно до договору про надання послуг від 01 вересня 2021 року, укладеним між адвокатським об`єднанням «МІТРАКС» та ОСОБА_1 , та рахунку про оплату №213 від 14 вересня 2021 року, становить 6000 гривень.

Відповідач жодних заперечень щодо неспівмірності цих витрат не надав.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 6000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 908 грн. понесеного судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 89, 137, 141, 263, 264, 265, 273, 280-284, 288, 289, 354, ст. 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Луцької міської ради, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 гривень та 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Луцької міської ради, місцезнаходження: м. Луцьк, вул. Б. Хмельницького, 21.

Повне рішення суду складено 25 травня 2022 року.

СуддяН. М. Сташків