Справа № 648/1282/21
Провадження № 2-о/648/5/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року смт. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Бугрименка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Тищенко Т.Б.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби в Херсонській області, про встановлення особи, встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ

Представник заявника звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити особу ОСОБА_1 , факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, факт перебування ОСОБА_1 у громадянстві колишнього СРСР. Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_4 , уродженець Узбецької РСР, з 1989 році постійно проживав в Україні, а саме в с.Шелковичне Сакського району АР Крим. Він був документований паспортом громадянина СРСР серія ІІ-ВП-654171, який ним було втрачено. Заявник звернувся до відділу Державної міграційної служби в Херсонській області з приводу отримання паспорта громадянина України, але його особу не було ідентифіковано. Вказані обставини перешкоджають заявнику довести факт належності до громадянства України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 заяву підтримав з підстав викладених у ній.

Заявник додатково дав пояснення, що за національністю він татарин, в 1989 році переїхав з Узбецької РСР на постійне місце проживання в АР Крим Україна. В 1995 році його було притягнуто до кримінальної відповідальності, щоб уникнути відповідальності, він залишив територію України. Проживав на території Республіки Узбекистан нелегально. В 2014 році також нелегально повернувся до України. Паспорт громадянина СРСР у нього було вилучено працівниками міліції. Паспорт громадянина України не отримував.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви в частині встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року, з тих підстав, що вказаний факт не доведено допустими доказами, а факт належності до громадянства колишнього СРСР не може бути встановлений в судовому порядку.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню частково.

Суд установив, що відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Верхнє-Волинський Ташкентської області Узбецької РСР.

Згідно довідки Дніпровського РВ у м.Херсоні УДМС України в Херсонській області від 15 вересня 2020 року, особу заявника, ОСОБА_1 , який звернувся до відділу із заявою про отримання паспорта замість втраченого, не встановлено. Крім того, не встановлено належності заявника до громадянства будь-якої держави.

Відповідно до довідки Херсонського експертно-криміналістичного центру за №19/122/1 від 16 грудня 2021 року, відбитки пальців заявника збігаються з відбитками пальців в дактилокарті заповненій на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка поставлена на облік у АР Крим 23 вересня 1995 року.

На ім`я заявника видавався паспорт громадянина СРСР, серія НОМЕР_2 , який втрачено.

В травні 1981 року Ворошиловським РВК Сардарьинської області ОСОБА_1 був призваний та відправлений на строкову військову службу до лав Збройних сил.

З 3 червня 1983 року ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку, зокрема, з 4 січня 1990 року в РВК розташованих в на території АР Крим. Відомості про зняття його з військового обліку відсутні.

Вказані обставини підтверджуються копією військового квитка, серії НОМЕР_3 .

З 1990 року та станом на 24 серпня 1991 року заявник постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою 1899/1 від 6 серпня 2018 року, виданої головою Митяєвської сільської ради.

Відповідно до п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» від 15 квітня 2014 року (далі Закон), сухопутна територія Автономної Республіки Крим визначається тимчасово окупованою територією.

Зі змісту ч.ч. 2, 3 ст.9 Закону вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи, що невизнання вказаної довідки, виданої окупаційною владою, веде за собою обмеження прав заявника, суд, як винятковий випадок, визнає викладені у ній відомості.

Паспорт громадянина України ОСОБА_1 не отримував.

Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Щодо встановлення особи заявника.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», у разі неможливості встановити особу розпорядником реєстру особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України.

Оскільки Державна міграційна служба не встановила особу заявника, останній має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення у порядку, визначеному частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Суд вважає, що в судовому засіданні встановлено особу заявника, яким є ОСОБА_1 , що підтверджується письмовими доказами.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення, набуття громадянства України, врегульовано Законом України «Про громадянство», Положенням про Комісію при Президентові України з питань громадянства, затвердженим Указом Президента України №215 від 27 березня 2001 року.

Згідно з пунктами 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України і не були громадянами інших держав;

Пунктом 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року (далі - Порядок) передбачено, що для для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР; в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Оскільки в судовому засіданні встановлено факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року, даний факт має юридичне значення, в іншому порядку ОСОБА_1 не може довести факт свого постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, суд дійшов висновку, що є підстави для задоволення заяви в цій частині. Та обставина, що заявник з 1995 року залишив територію України та нелегально проживав на території іншої держави, правового значення не має, оскільки, вирішальним є саме факт постійного проживання особи на території України на певну дату, а саме, станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року.

Разом з цим, вимога про встановлення належності заявника до громадянства колишнього СРСР задоволенню не підлягає, оскільки, у разі відсутності в заявника паспорта громадянина колишнього СРСР, зазначеним порядком визначено орган та певний документ, який засвідчує перебування в громадянстві колишнього СРСР станом на 24 серпня 1991 року особа. Враховуючи викладене, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції державного органу, в даному випадку, Державної міграційної служби України.

На підставі ст.ст. 7-13, 141, 223, 264-268, 315 ЦПК, Закону України «Про громадянство», Положенням про Комісію при Президентові України з питань громадянства, затвердженим Указом Президента України №215 від 27 березня 2001 року, суд,

УХВАЛИВ

Заяву задовольнити частково.

Встановити особу заявника, яким є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Верхнє-Волинський Ташкентської області Узбецької РСР.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Верхнє-Волинський Ташкентської області Узбецької РСР, станом на 24 серпня 1991 року, постійно проживав на території України.

В решті заяви відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 24 січня 2022 року.

Заявник - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа - Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, місце знаходження: м.Херсон, вулиця Перекопська, 168, ; Білозерський районний відділ Управління Державної міграційної служби в Херсонській області, місце знаходження: Херсонська область, смт. Білозерка, провулок Торговий, 11;

Суддя В.В. Бугрименко