ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3261/20 Номер провадження 22-ц/814/839/22Головуючий у 1-й інстанції Даценко В.М. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Хіль Л.М.,

суддів: Абрамова П.С., Гальонкіна С.А.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13 січня 2022 року по справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року Лубенське комунальне житлово-експлуатаційне управління звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги ЖКГ.

20.10.2020 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 3719,50 грн., інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 113,04 грн. та 3% річних у розмірі 83,01 грн. за період з 01.10.2018 року по 30.09.2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь стягувача судовий збір у розмірі 210 ,20 грн.

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про скасування судового наказу. Разом з заявою нею було подано клопотання про звільнення її від сплати судового збору, оскільки вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13 січня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору.

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого 20.10.2020 року Лубенським міськрайонним судом про стягнення на користь Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління - повернуто без розгляду.

Не погодилось з вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просила ухвалу місцевого суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції відмовивши в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та повернувши їй заяву без розгляду заяву не надав можливості усунути недоліки заяви шляхом залишення її заяви без руху та не надав строк для усунення недоліків по сплаті судового збору, чим порушив її права.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Пунктом 6 частини 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Згідно ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13 січня 2022 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику у відповідності до вимог ч.2 ст.369 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження підстав для звільнення її від сплати судового збору

Повертаючи заяву суд першої інстанції виходив із того, що заява не відповідає вимогам ст. 170 ЦПК України, а саме: не сплачено судовий збір.

Апеляційний суд не може погодитись з таким висновок місцевого суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.

Частинами 3, 4 ст. 170 ЦПК України визначено форму і зміст заяви про скасування судового наказу.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додаються:

1)документ, що підтверджує сплату судового збору;

2)документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником;

3)клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 6 ст. 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, місцевий суд не залишив її заяву, без руху з наданням права на усунення недоліків по сплаті судового збору чим порушив її право на доступ до правосуддя.

Оскільки нормами ЦПК України, не передбачено залишення без руху заяви про скасування судового наказу, в даному випадку підлягають застосуванню за аналогією положення ЦПК України, щодо залишення без руху позовної заяви.

Частинами 1-3 статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя встановивши невідповідність заяви положенням ст.ст. 175, 177 ЦПК України, зокрема відсутність документу про сплату судового збору, протягом 5 днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки заяви, спосіб і строки їх усунення та відповідний строк. При цьому, якщо ухвала про залишення заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

У разі несплати заявником судового збору при подачі заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами або/та неподачі разом із заявою доказів такої сплати суд зобов`язаний постановити ухвалу про залишення такої заяви без руху та надати строк заявнику для усунення такого недоліку, зазначивши точну суму судового збору, яку необхідно сплатити. І виключно у разі не усунення таких недоліків заяви (не сплати судового збору та ненадання доказів суду) у встановлений судом строк суд повертає її заявнику як не подану.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голднер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975 року, серія A № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності. Однак право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.

Ці обмеження повинні мати законну мету та дотримуватися пропорційності між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герен проти Франції» від 29 липня 1998 року, § 37, рішення у справі Мельник проти України від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03).

Також слід зазначити, що під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду, а з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважує, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 4 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції»).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про повернення заяви про скасування судового наказу через не усунення недоліків таким, що не відповідає процесуальному закону та суперечить принципу доступу до судового захисту, тому ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13 січня 2022 року слід скасувати, а справу повернути до районного суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13 січня 2022 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді: П.С. Абрамов

С.А. Гальонкін

Повний текст постанови складено 27.05.2022 року