Справа № 725/39/21
Провадження № 2/727/365/22
30 травня 2022 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі: головуючого-судді: Одовічен Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін заяву представника позивача про розподіл судових витрат по справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -
У провадженні Шевченківського районного суду м.Чернівці перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.05.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

12 травня 2022 року представник позивача адвокат Богомолова І.Г. звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці із заявою про розподіл судових витрат по справі №725/329/21, в якій просить ухвалити рішення про розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи у сумі 53200 гривень.

Заяву обґрунтовує тим, що 02.12.2020 року між ОСОБА_1 та адвокатом Богомоловою І.Г. було укладено договір про надання правничої допомоги №339/2765/20 (а.с.168, 170 Том 2).

Згідно акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 16.06.2021 року загальна вартість наданої правничої допомоги складає 30000 гривень, що підтверджується квитанцією №8 від 19.04.2021 року. Транспортні витрати під час приїзду з м.Києва до м.Чернівців обумовлено у розмірі 6200 гривень, що підтверджується квитанцією №9 від 27.04.2021 року.

15.12.2021 року між сторонами було укладено договір про надання правничої допомоги №339/2765/21 (а.с.171 Том 2).

Згідно акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 30.12.2021 року загальна вартість наданої правничої допомоги складає 2000 гривень, що підтверджується квитанцією №19 від 30.12.2021 року (а.с.173 Том 2).

У подальшому, 30.12.2021 року між сторонами було укладено договір про надання правничої допомоги №339/2765/21 (а.с.174 Том 2).

Згідно акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 12.05.2022 року загальна вартість наданої правничої допомоги складає 8000 гривень, що підтверджується квитанцією №1 від 11.05.2022 року. Транспортні витрати під час приїзду з м.Києва до м.Чернівців складають 7000 гривень, що підтверджується квитанцією №2 від 11.05.2022 року (а.с.177 Том 2).

Представником відповідача було подано заперечення на подане клопотання, в якому останній вказував на те, що визначена адвокатом сума компенсації витрат, понесених на правничу допомогу позивачем є необґрунтованою з урахуванням складності справи, кількості витраченого часу та співмірності обсягу наданих послуг. Вказував на те, що представником позивача не було надано суду детального опису наданих робіт та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не обґрунтовано час витраченого адвокатом, для надання правничої допомоги.

Тому вважає, що судові витрати у загальній сумі 53200 гривень є не співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, а тому відсутні правові підстави для їх стягнення. Просив відмовити у задоволенні заяви про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши заяви учасників судового розгляду, матеріали справи, суд приходить до наступного:

Як встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.05.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним (незаконним) наказ №22 від 23.11.2020 року про припинення трудового договору, який виданий ФОП ОСОБА_2 щодо звільнення ОСОБА_1 з посади касира торгівельного залу з 13.11.2020 року за відсутність на роботі без поважних причин протягом трьох робочих днів згідно пункту 4 статті 40 КЗпПУ.

Поновлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаді касира торговельного залу ФОП ОСОБА_2 .

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 - середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 листопада 2020 року по 21 червня 2021 року в розмірі37086 грн. 10 коп., з урахуванням виплачених сум на виконання заочного рішення суду від 16.06.2021 року.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 - судовий збір, сплачений позивачем за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 50 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог та позовних вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - відмовлено.

У судовому рішення питання про стягнення судових витрат по справі в частині стягнення витрат на правничу допомогу не вирішувалося.

У відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать і консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

З положень ст. 26, ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» слідує, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, який укладається в письмовій формі та до якого застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадку надання усних і письмових консультацій.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Частиною 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, шо при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторонни або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторонни під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Зазначені правові висновки також викладені у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

За умови належного підтвердження витрати на професійну правничу допомогу стягуються і у випадку, коли фактично ще не сплачені стороною, а тільки мають бути сплачені (Верховний Суд, справа № 922/445/19, постанова від 03 жовтня 2019 року).

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, № 33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010року, № 37246/04).

При цьому, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

Так, на підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу суду було надано: договір про надання правничої допомоги №339/2765/20 від 02.12.2020 року; акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 16.06.2021 року, квитанцію №8 від 19.04.2021 року; квитанцію №9 від 27.04.2021 року; договір про надання правничої допомоги №339/2765/21 від 15.12.2021 року; акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 30.12.2021 року; квитанцію №19 від 30.12.2021 року; договір про надання правничої допомоги №339/2765/21 від 30.12.2021 року; акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 12.05.2022 року; квитанцію №1 від 11.05.2022 року; квитанцію №2 від 11.05.2022 року.

Загальна вартість наданих послуг складає 53200 гривень.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити із критеріїв реальності понесення адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, про захист прав людини заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У даному спорі суд враховує, що позивач звернулась до суду з двома вимогами немайнового характеру, які повністю були задоволені судом, та двома позовними вимогами майнового характеру, а саме: про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 231336 гривень та стягнення моральної шкоди у розмірі 200000 гривень, які судом задоволено частково, відповідно у розмірі 37086 грн. 10 коп. та 5000 гривень.

Окрім того, у поданих до суду запереченнях на клопотання про розподіл судових витрат представник відповідача вказував на те, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу є завищеним та таким, що не відповідає критеріям розумності та реальності адвокатських витрат. Звертав увагу на те, що заявлені витрати не відповідають рівню складності справи та не відповідають принципу співрозмірності, необґрунтовані з огляду на витрачений представником час.

Згідно вимог ч.5 ст.137 ЦПК України у разі дотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Даючи оцінку зазначеним вище аргументам, наведеним у запереченнях, суд враховує їх з огляду на складність справи, ціну справи та її значення для сторін, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тривалість судового провадження та приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу є дещо завищеними та підлягають зменшенню до 20000 гривень.

Керуючись ст.ст. 133, 137,141, 144, 259, 260, 270, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 - понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Одовічен Я.В.