Справа № 201/7920/21
Провадження № 2/201/451/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Батманової В.В.

за участю секретаря Турбаївської М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСББ «Бригадна 11» в особі Дерев`янко Руслана Васильовича про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 05 серпня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСББ «Бригадна 11» в особі Дерев`янко Руслана Васильовича про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він з 2007 року є пенсіонером і особою з інвалідністю 2-ї групи. У листопаді 2017 року звернувся в управління соціального захисту населення Соборного району м. Дніпро за для отримання субсидії. Згодом його повідомили, що за зверненням прийнято рішення про призначення субсидії і попросили, щоб голова ОСББ «Бригадна 11» прийшов до управління соціального захисту населення і підписав договір. Наприкінці березня 2019 року позивач прийшов в офіс ОСББ «Бригадна 11», щоб дізнатися коли буде підписаний договір з управлінням соціального захисту населення та надані необхідні документи для перерахунку субсидії. Відповідач ОСОБА_2 в грубій формі відповіла, що ніяких довідок і документів вона не надаватиме, і оголосила позивачу про не існуючий борг. Після перевірки протоколів зборів власників квартир позивачем встановлено, що ОСОБА_2 не має зареєстрованого місця проживання в їх будинку з 2016 по 2017 роки та не значиться у списках присутніх на загальних зборах. Повернувшись додому після травневих свят позивач виявив, що всі лічильники на електроенергію його квартири і сусідів по майданчику заварені металом, а попередня конструкція з скляними віконцями, де можна було зняти показання знаходилась на підлозі. Звернувшись із вказаним питанням до офісу ОСББ «Бригадна 11» де були присутні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 між сторонами виник конфлікт за результатами якого позивач почав себе погано почувати, звернувся до поліції та зафіксував тілесні ушкодження, також звернувся до лікаря, який порадив госпіталізацію. Крім того, за цей час в квартирі позивача, в якій знаходилась його дружина позивача відповідачі разом з ОСОБА_4 вимкнули електроенергію та після неодноразового приїзду поліції ввімкнули знову. Починаючи з травня 2018 року позивач отримував завищені квитанції на електроенергію та боргові платежі на суму близько 15 000 грн., що стало предметом позову до позивача з боку ОСББ «Бригадна 11». За результатами розгляду вказаного позову, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська відмовлено в задоволенні позову відмовлено та вказане рішення залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду.

У зв`язку з викладеним просив суд стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 19736,15 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 13500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позивач надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив їх задовольнити та розглянути справу без його участі також надав письмові заперечення.

Відповідач ОСББ «Бригадна 11» в особі Дерев`янко Руслана Васильович в судове засідання не з`явився, про час місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник надали заяву про можливість розгляду справи без участі відповідача та заперечення в яких проти задоволення позову заперечували, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, відсутність доказів на підтвердження позовних вимог, просили в задоволенні позову відмовити.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, позивач з 2007 року є пенсіонером і особою з інвалідністю 2-ї групи (а.с.№ 7).

Позивач разом із дружиною та сином зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.№ 8).

Позивач у 2018 році звертався до лікаря та робив медичне обстеження, на підтвердження чого надано, копії епікризу з історії хвороби та висновок за результатами обстеження (а.с.№ 9, 11), також зафіксував тілесні ушкодження, що підтверджується висновком № 1347 (а.с.№ 12-13).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бригадна 11» до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги залишити без задоволення (а.с.№ 15-16). Вказане рішення залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.11.2020 (а.с. 17-19).

Також позивач звертався до медичної установи за наданням медичної допомоги у 2021 році, що підтверджується випискою № 2205 (а.с.№ 27).

Крім того, судом встановлено, що позивач звертався до ОСББ «Бригадна 11» із різними заявами протягом 2021 року, відповіді на які, сторонами не надано та матеріали справи не містять (а.с.№ 10, 81-84).

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Ст. 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд критично оцінює доводи, якими позивач обґрунтовує позовну заяву, оскільки жодним чином не доведений причинно-наслідковий зв`язок між тілесними ушкодженнями, спричиненою шкодою здоров`ю позивача та наданими квитанціями на купівлю ліків (а.с. № 20-26). Крім того позивачем не доведено, а судом не встановлено, спричинення шкоди позивачу саме відповідачами.

Відтак, твердження позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому суд вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити, оскільки суду не надано та судом не встановлено належних та достатніх доказів на підтвердження доводів зазначених позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 12, 13, 76-78, 81-82, 89, 130, 137, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСББ «Бригадна 11» в особі Дерев`янко Руслана Васильовича про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Батманова