Справа № 464/1007/22
пр.№ 2/464/832/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2022 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого - судді Дулебка Н.І.,

за участі секретаря судового засідання - Цуняк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Українським Міжнародний Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (АТ «ПУМБ») про визнання виконавчого напису №1945, вчиненого 14.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором від 26.12.2012 у розмірі 18868,29 грн., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 08.02.2022 отримала постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білого А.М. про відкриття виконавчого провадження №68504543 на підставі вищевказаного виконавчого напису. Вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що такий суперечить Закону України «Про нотаріат» та порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Зазначає, що приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за таким, а відтак не мав жодних правових підстав для його вчинення. Позивач зазначила, що уклала з відповідачем договір кредиту, проте такий не зберігся як і квитанції про оплату. Вказала, що повність розрахувалась за даним кредитним договором, претензій від відповідача до неї не надходило. Окрім цього, відповідач при зверненні до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису пропустив строк позовної давності щодо стягнення з неї коштів на підставі кредитного договору від 26.12.2012. Позивач не вчиняла жодних дій, які б свідчили про переривання строку позовної давності.

Позивач в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача АТ «ПУМБ» у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про визнання позовних вимог.

У зв`язку з неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

14.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №1945, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором №19373560 від 26.12.2012 у розмірі 18868,29 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білого А.М. від 04.02.2022 відкрито виконавче провадження №68504543 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом врегульовано статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, як така, що визначена імперативною нормою закону - ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Вчинення нотаріусом виконавчого напису здійснюється за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який також має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими він звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» судом перевіряються доводи боржника в повному обсязі з метою встановлення того, чи на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Таким чином нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису.

З матеріалів справи не встановлено, що при вчиненні напису нотаріус отримав від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери тощо), у зв`язку з чим в у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем є безспірними.

Таким чином, приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не мав можливості належним чином переконатися у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим не дотримано норм Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Окрім цього, у виконавчому написі зазначено період стягнення, який перевищує загальний строк позовної давності, тобто включає вимоги, з дня виникнення яких минуло більше трьох років.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Враховуючи те, що стягнення заборгованості за виконавчим написом провадиться за період з 26.12.2012, що свідчить про те, що банк був обізнаний про порушення свого права та у нього виникло право вчиняти дії для захисту порушеного права.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., зареєстрованого в реєстрі за №1945 від 14.01.2022, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором №19373560 від 26.12.2012 у розмірі 18 868,29 грн. таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки позивачем при поданні позову понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 992,40 грн., а відтак останній необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 496,20 грн., а решту судових витрат у розмірі 496,20 грн. стягнути з відповідача на її користь.

Керуючись статтями 2, 81, 141, 247, 263 - 265, 280 - 289 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Виконавчий напис №1945, вчинений 14.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором №19373560 від 26.12.2012 у розмірі 18 868,29 грн. - визнати таким, що не підлягає виконанню.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» (, місцезнаходження - м.Київ, вул.Андріївська, 4) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 ) судові витрати в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Дулебко Н.І.