ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7149/21 Номер провадження 22-ц/814/1047/22Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Клименко Я.О.,

з участю позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Шинкаренко М.А., представника відповідача Пивоваренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданої в її інтересах адвокатом Шинкаренко Мариною Анатоліївною,

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14 січня 2022 року, постановлене суддею Блажко І.О. (повний текст складено 18 січня 2022 року),

у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського державного аграрного університету про визнання протиправними наказу та повідомлення про зміну істотних умов праці, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

27.07.2021 ОСОБА_1 звернулася в суд із указаним позовом, змінивши його предмет заявою від 14.09.2021, у якій просить визнати протиправними наказ №341-К та повідомлення №01-12/194 від 17.06.2021 Полтавської державної аграрної академії «Про зміну істотних умов праці науково-педагогічним працівникам», стягнувши із відповідача на її користь 10 000,00 грн. моральної шкоди та судові витрати у розмірі 9 816,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що із 04.12.2006 перебуває у трудових відносинах із Полтавською державною аграрною академією (після перейменування Полтавським державним аграрним університетом), де на даний час займає посаду доцента кафедри бухгалтерського обліку та економічного контролю із обсягом навантаження 0,5 ставки.

18.06.2021 вона отримала повідомлення про зміну істотних умов праці та переведення на посаду доцента (0,25 ставки) кафедри бухгалтерського обліку та економічного контролю із 01.09.2021, яким роз`яснено, що у разі відмови від роботи у нових умовах праці трудовий договір із нею буде припинено на підставі п.6 ст.36 КЗпП України, із виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку згідно ст.44 цього Кодексу.

Повідомлення підготовлено на виконання наказу роботодавця №341-К від 17.06.2021 «Про зміну істотних умов праці науково-педагогічним працівникам», зумовленого зменшенням кількості здобувачів вищої освіти та зменшенням навчального навантаження на кафедрі.

ОСОБА_1 заперечує правомірність такого наказу через його невідповідність трудовому законодавству за формою і порядком прийняття, при штучному створенні умов для зміни навантаження (ставки) у бік зменшення, що погіршує умови оплати праці позивачки через дискримінаційне ставлення до неї керівництва університету.

Вважає, що повідомлення №01-12/194 від 17.06.2021 про зміну істотних умов праці підготовлено із перевищенням повноважень, визначених п.2 указаного наказу №341-К, за відсутності рішення ректора університету про її переведення на посаду доцента (0,25 ставки) кафедри бухгалтерського обліку та економічного контролю.

Не погодившись зі змінами істотних умов праці, позивачка оскаржила відповідні рішення роботодавця у судовому порядку, а наприкінці серпня 2021 року повідомила керівництво, що не бажає працювати на нових умовах при обсягу навантаження 0,25 ставки. Після цього її попередили про подальше звільнення та надали підписаний обхідний лист, а 31.08.2021 вручили копію повідомлення №01-13/04 від 26.08.2021 про те, що вона продовжує працювати на посаді доцента із обсягом навантаження 0,5 ставки, у зв`язку із втратою чинності повідомлення про зміну істотних умов праці №01-12/194 від 17.06.2021.

Вважає, що втрата чинності повідомленням про зміну істотних умов праці не скасовує дійсність наказу, яким порушено її трудові права, обумовлені контрактом, а самі зміни вже негативно вплинули на забезпечення якості навчального процесу та емоційного фону в педагогічному колективі. Своїми діями відповідач спричинив їй моральну шкоду в розмірі, заявленому до стягнення, який відповідає характеру та обсягу змін у життєвих і виробничих стосунках, а також часу і зусиль необхідних для їх відновлення.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 14.01.2022 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Полтавського державного аграрного університету про визнання протиправними наказу та повідомлення про зміну істотних умов праці, стягнення моральної шкоди відмовлено.

Судові витрати у розмірі 1 816,00 грн. віднесено на користь держави.

При постановленні рішення районний суд визнав вимоги позову ОСОБА_1 безпідставними та недоведеними.

Із рішенням районного суду не погодилася позивачка та через представника адвоката Шинкаренко М.А. оскаржила його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити.

Посилаючись на наявні у справі докази, які не спростовані відповідачем, доводить, що останній мав намір реалізувати прийнятий відносно ОСОБА_1 наказ, про що свідчить його зміст із вимогою у 2-х місячний термін надати до відділу кадрів академії письмову заяву зі згодою (чи не згодою) працювати при змінених умовах.

Із наведених підстав вважає, що відповідач бажав змінити істотні умови праці ОСОБА_1 та вчиняв дії, спрямовані на подальшу реалізацію своїх намірів, а саме: видав наказ, вручив повідомлення про прийняте рішення позивачці, припускає, що лише унаслідок їх судового оскарження відповідач відмовився від реалізації своїх намірів.

Зазначає, що лише 31.08.2021 роботодавець повідомив позивачку про те, що наказ про зменшення навантаження із 01.09.2021 до неї не буде застосований. За цей час позивачці був вручений обхідний лист та розпочато процедуру звільнення, розподілене її навантаження між іншими науково-педагогічними працівниками кафедри, вивезені її особисті речі, а сама позивачка почала пошук нової роботи.

Наголошує, що 31.08.2021 роботодавець повідомив позивачку не тільки про те, що вона залишається працювати на 0,5 ставки, але і про зміну навчальних дисциплін, які вона має викладати. Такі наслідки є суттєвими, оскільки позивачка не мала достатнього часу для підготовки до навчального процесу за новою дисципліною, втрачені її особисті здобутки, напрацьовані роками, а перерозподіл навантаження між іншими співробітниками академії внесло напруження в робочі стосунки із колегами.

Вважає, що при вирішенні заявленого спору необхідно розрізняти поняття «застосування наказу» та «реалізації наказу», які є відмінними, а тому висновки суду першої інстанції, що наказ взагалі не був застосований, вважає помилковими.

Просить врахувати відсутність у відповідача підстав для зміни істотних умов праці та незаконне застосування до неї дисциплінарного стягнення 12.03.2021 (рішення у справі №554/2622/21). Також наголошує, що оскаржуваний наказ є діючим і може бути застосований у будь-який момент, у тому числі шляхом видачі на його підставі нового повідомлення про зміну істотних умов праці.

12.04.2022 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишивши рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

У суді апеляційної інстанції позивач та її представник адвокат Шинкаренко М.А. доводи апеляційної скарги підтримали, наполягаючи на її задоволенні. Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін,вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, щоіз 04.12.2006 по теперішній час ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах із Полтавським державним аграрним університетом (раніше - Полтавська державна аграрна академія), де займає посаду доцента кафедри бухгалтерського обліку та економічного контролю./а.с.8-10, 47-52/

Наказом Полтавської державної аграрної академії від 17.06.2021 №341-К «Про зміну істотних умов праці науково-педагогічним працівникам» із 01.09.2021 змінено істотні умови праці науково-педагогічним працівникам кафедр бухгалтерського обліку та економічного контролю; фінансів, банківської справи та страхування; економічної теорії та економічних досліджень факультету обліку та фінансів.

Згідно п.2 наказу №341-К від 17.06.2021 начальнику відділу кадрів ОСОБА_2 :

- у термін до 30.06.2021 наказано підготувати та вручити під підпис персональні письмові повідомлення науково-педагогічним працівникам кафедр: бухгалтерського обліку та економічного контролю; фінансів, банківської справи та страхування; економічної теорії та економічних досліджень факультету обліку та фінансів;

- у термін до 30.08.2021 одержати письмову заяву зі згодою (чи незгодою) науково-педагогічних працівників кафедр: бухгалтерського обліку та економічного контролю; фінансів, банківської справи та страхування; економічної теорії та економічних досліджень факультету обліку та фінансів;

- у разі відмови від роботи в нових умовах праці трудовий договір припинити за п.6 ст.36 КЗпП України із виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку згідно зі ст.44 КЗпП України./а.с.7/

Згідно повідомлення Полтавської державної аграрної академії від 17.06.2021 №01-12/194, адресованого ОСОБА_1 , останній повідомлено, що у зв`язку із зміною істотних умов праці, зумовлених змінами в організації виробництва та праці, пов`язаних зі зменшенням кількості здобувачів вищої освіти та зменшенням навчального навантаження на кафедрі бухгалтерського обліку та економічного контролю, запропоновано ОСОБА_1 переведення на посаду доцента (0,25 ставки) кафедри бухгалтерського обліку та економічного контролю з 01 вересня 2021 року.

У зв`язку із цим, згідно зі ст.32 КЗпП України роз`яснено право на власний розсуд погодитися зі зміною істотних умов праці або відмовитися від продовження роботи в нових умовах.

Роз`яснено, що у разі відмови від роботи в нових умовах праці трудовий договір буде припинено за п.6 ст.36 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку згідно зі ст.44 КЗпП України.

Також роз`яснено, що у 2-х місячний термін ОСОБА_1 повинна надати до відділу кадрів академії письмову заяву зі згодою (чи не згодою) працювати на змінених умовах./а.с.4/

ОСОБА_1 ознайомлена із указаним повідомленням 18.06.2021./а.с.4/

Полтавську державну аграрну академію перейменовано на Полтавський державний аграрний університет та змінено тип навчального закладу на підставі наказів Міністерства освіти і науки України: №1283 від 16.10.2020 «Про зміну типу та перейменування Полтавської державної аграрної академії» та №879 від 02.08.2021 «Про затвердження Статуту Полтавського державного аграрного університету»./а.с.47-52/.

25.08.2021 Полтавським державним аграрним університетом у складі комісії складено акт про відмову ОСОБА_1 від роботи в нових умовах праці./а.с.56/ Роботодавцем на ім`я ОСОБА_1 видано обхідний лист із підписами представників: бібліотеки, профкому з відтиском його печатки, матеріально-відповідальної особи, завідувача кафедри (відділу)./а.с.56/

Згідно повідомлення Полтавського державного аграрного університету від 26.08.2021 №01-13/04, з яким ОСОБА_1 ознайомлена 31.08.2021, їй повідомлено про те, що вона продовжує працювати на умовах додаткової угоди №21 від 09.08.2019 до контракту №36/д від 29.05.2017 на посаді доцента (0,5 ст.) кафедри бухгалтерського обліку та економічного контролю. Таким чином повідомлення від 17.06.2021 №01-12/194 слід вважати таким, що втратило чинність./а.с.95/

Відмовляючи у задоволенні вимог позову, районний суд виходив із того, що позивачка перебуває у трудових відносинах із відповідачем на умовах додаткової угоди №21 від 09.08.2019 до контракту №36/д від 26.05.2017 на посаді доцента 0,5 ставки кафедри бухгалтерського обліку та економічного контролю.

Оскаржуваний наказ №341-К від 17.06.2021 не стосується попередження про переведення ОСОБА_1 на посаду доцента 0,25 ставки кафедри бухгалтерського обліку та економічного контролю із 01.09.2021, а дії роботодавця, які стосуються змін у навчальному навантаженні, не порушують вимог контракту позивачки та діючого законодавства.

При цьому доказів причинно-наслідкового зв`язку між оспорюваними наказом та повідомленням про зміну істотних умов праці і змінами у навчальному навантаженні позивачем не надано, а тому підстави для визнання їх протиправними відсутні. У задоволенні вимог позову в частині стягнення моральної шкоди відмовлено за недоведеністю заподіяння позивачу такої шкоди та її розміру.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди із судовим рішенням та переоцінки доказів на власну користь.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно статті 29 Закону України «Про оплату праці» при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Частиною третьою статті 32 КЗпП України визначено, що у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці- систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 28.03.2019 у справі №755/3495/16-ц сформовано висновок, що втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України. Таким чином не є належним способом захисту оскарження працівником рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, оскільки прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою. При цьому, правом працівника залишається оспорювати власне саме правомірність його звільнення/зміни істотних умов праці, які передували такому звільненню.

Наведене означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення роботодавцем прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

При цьому з`ясування питання порушених прав, свобод чи інтересів позивачів передує розгляду питання щодо правомірності (законності) рішення, яке оскаржується. Відсутність порушення прав, свобод чи інтересів позивачів є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності такого рішення.

У доводах апеляційної скарги позивач пов`язує порушене право із наміром роботодавця змінити їй, ОСОБА_1 , істотні умови праці згідно наказу №341-К та вчинення дій, спрямованих на подальшу реалізацію таких намірів, що полягає у врученні повідомлення про зміну істотних умов праці та видачі обхідного листа

Апеляційний суд такі доводи апеляційної скарги визнає неспроможними, оскільки вони є припущеннями, які не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, що дії роботодавця, які стосуються змін у навчальному навантаженні, не порушують вимог контракту позивачки та діючого законодавства.

Безпосередньо позивачка не зазнала втручання у свої права унаслідок прийняття оскаржуваного наказу та продовжує перебувати у трудових відносинах із відповідачем на умовах додаткової угоди №21 від 09.08.2019 до контракту №36/д від 26.05.2017 на посаді доцента 0,5 ставки кафедри бухгалтерського обліку та економічного контролю.

Доводи апеляційної скарги позивача про порушення її прав, свобод та інтересів є абстрактними, такими, що не містять обґрунтування негативного впливу спірним рішенням роботодавця на її конкретні реальні індивідуально виражені права, та, фактично, свідчать про її незгоду із рішеннями роботодавця, який на власний розсуд визначає організацію праці, що не є тотожним порушенню права, свободи чи інтересу працівника.

Доводи позивача про порушення її прав внаслідок зміни відповідачем навчальних дисциплін, які вона має викладати, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі дії роботодавця є правомірними, не порушують вимог контракту та не позбавляють її професійних надбань.

Посилання позивачки у доводах апеляційної скарги на незаконне застосування до неї дисциплінарного стягнення 12.03.2021, що скасовано судовим рішенням в іншій справі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції у даній справі.

З огляду на викладене, за відсутності реального порушення прав, свобод чи інтересів позивача спірним рішенням відповідача відсутні підстави для задоволення позову.

Враховуючи висновки суду першої інстанції, із якими погоджується суд апеляційної інстанції, про відсутність порушеного права позивача та безпідставність заявлених нею вимог про скасування рішень роботодавця, неправомірність яких не встановлена, відсутніми є підстави для відшкодування моральної шкоди.

Інші доводи позивача є ідентичними підставам звернення до суду, нічим не підтверджені та є припущеннями позивача, на яких не може ґрунтуватися рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданої в її інтересах адвокатом Шинкаренко Мариною Анатоліївною залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25.05.2022.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак