Справа № 504/774/22
Номер провадження 2/504/1274/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2022смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Вінської Н.В.,

секретаря Коцар А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Доброслав цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Визирської сільської ради Одеського району Одеської області про звільнення майна з під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив скасувати арешт невизначеного та всього нерухомого майна та заборону на його відчуження накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АН №390426, 18.07.2006 року, ДВС у Комінтернівському районі Одеської області та зареєстрований 24.07.2006,16:50:21 за №3505056 реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 65017, Одеська обл., м. Одеса, вул. Бреуса, буд. 26/2, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Свої вимоги, позивач обґрунтовує тим, що постановою державного виконавця ДВС у Комінтернівському районі Одеської області про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, АН №390426, 18.07.2006 року на все належне позивачу ОСОБА_1 нерухоме майно було накладено арешт. Арешт зазначеного майна було накладено ДВС у Комінтернівському районі Одеської області у межах виконавчого провадження про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На даний час заборгованості по сплаті аліментів нього немає, дитина досягла повнолітнього віку, а виконавче провадження було закрито.

На звернення позивача до Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), йому було роз`яснено, що матеріали виконавчого провадження знищено за строком давності, тому для зняття арешту необхідно звернутися до суду.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 березня 2022 року відкрито провадження у справі.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву якою позовні вимоги підтримав та просив суд зняти арешт із земельної ділянки, яка належить йому на праві приватної власності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно Витягу з Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме мано, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, індексний номер документу 294740106 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АН№390426 від 18.07.2006 року ДВС у Комінтернівському районі Одеської області на все невизначене нерухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт.

Згідно листа Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) станом на 17 лютого 2022 року у відділі відсутні виконавчі провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1. ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно ч. 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.

Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі наведеного суд приходить висновку, що на даний час виконавче провадження закінчено. Наявний арешт порушує права позивача, так як він не має можливості реалізувати свої права, як власник.

Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно п. 6 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» зняття арешту з майна органом державної виконавчої служби можливе в разі отримання державним виконавцем рішення суду про скасування заходів забезпечення позову, раніше застосованих судом у відношенні даного майна.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішення, встановлених цим Законом, не упереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання.

Згідно вказаного Закону України державний виконавець зобов`язаний використовувати наданні йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, він знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Тобто, законодавець пов`язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке накладено арешт.

За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

На час розгляду справи виконавчих проваджень по відношенню до ОСОБА_1 , у відділі ДВС не перебувають, що вказує на незаконність перебування майна під арештом, однак унеможливлює звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. Доказів протилежного суду сторонами не надано.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його прав шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 141, 258-259, 263-265, 353-354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Визирської сільської ради Одеського району Одеської області про звільнення майна з під арешту - задовольнити.

Скасувати арешт невизначеного та всього нерухомого майна та заборону на його відчуження, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АН №390426 18.07.2006 року ДВС у Комінтернівському районі Одеської області та зареєстрований 24.07.2006 року 16:50:21 за №3505056 реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вінська Н. В.