Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5985/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

13 травня 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.

при секретарі Осадчій А.Ю.,

за участю представника

позивача адвоката Ткаченка В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 17.09.2021 об 11год. 23 хв., вона отримала від «Приватбанку» смс-повідомлення про те, що на рахунок її платіжної карти виконавча служба наклала арешт. На сайті Міністерства юстиції України в «Єдиному реєстрі боржників» їй стало відомо, що приватним виконавцем Овсієнко А.В. відносно неї заведено виконавче провадження №66861510 про стягнення коштів на підставі документів, виданих приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О.М. На сайті «Автоматизована система виконавчого провадження» було зазначено, що стягувачем коштів по виконавчому провадженню №66861510, відкритому 16.09.2021, являється акціонерне товариство «Банк Форвард» . Крім того, у відділенні «Приватбанку» їй було надано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. від 16.09.2021 про арешт коштів боржника. Відповідно до постанови про арешт коштів боржника, підставою для накладення арешту являється виконавчий напис № 4931, виданий 25.08.2021 приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О.М., відповідно до якого, її заборгованість перед банком, нібито, становить 20433,37 грн. Загальна сума заборгованості становить 24977,07 грн. ,

Позивачка зазначає про те, що безпосередньо з AT «Банк Форвард» кредитних договорів не укладала і коштів від вказаного банку не отримувала. 10.09.2007 вона отримала кошти від ТОВ «Банк Руский Стандарт» на купівлю телевізора, які вчасно повернула, відповідно до кредитного договору №70245296. 30.12.2010 вказаний банк надав кошти на купівлю системного блоку комп`ютера, відповідно до кредитного договору №87102154, які вона також достроково повернула банку у 2011 році. Після цього, в 2011 році ТОВ «Банк Руский Стандарт» направив їй поштою картку. Працівник банку у телефонному режимі пояснив їй, що так як вона являється добросовісним клієнтом банку, їй надано кредитну картку на покращених умовах, якою вона може користуватись. Про щомісячну плату вони будуть повідомляти смс-повідомленнями. Повіривши працівнику банку, вона почала користуватись кредитною картою і кожного місяця вносила значні суми. Після того, як в 2014 році термін дії карки закінчився, їй її не продовжили. Однак, вона продовжувала вносити кошти, які вказував банк. Як зазначено, зрозумівши, що вона просто фінансує банк, а заборгованість залишається на тому ж рівні, 03.07.2015 вона звернулася із запитом щодо нададаня їй кредитного договору, повідомлення про умови кредитування, надання виписки по рахунку. На той час ТОВ «Банк Руский Стандарт» змінив назву на ПАТ «Банк Форвард».

Згідно з відповіддю начальника Управління клієнтської підтримки ПАТ «Банк Форвард» Туровської І.В. від 23.07.2015 за №14/1-08- 9786 на її запит, - договір із нею укладений не шляхом підписання єдиного документа, а шляхом направлення оферти однією стороною і її акцепту. Вона також підтвердила направлення картки поштою. Однак, у виписці з особового рахунку, яку надав банк, за період з 25.08.2011 по 23.07.2015, зазначено про те, що видача коштів здійснюється згідно з договором №91374025 від 24.08.2011, а перша видача коштів здійснена 04.10.2011.

Також вказує, що кредитного договору № 91374025 від 24.08.2011 вона не підписувала і на її запит він їй не був наданий. Представник банку Туровська І.В. підтвердила факт про те, що кредитний договір, як передбачено діючим на той час законодавством, із нею не був укладений. До того ж зазначає, що 24.08.2011, це святковий день і банківські установи в цей день не працюють. Проаналізувавши виписку по рахунку, нею було встановлено про те, що вона сплатила банку більше 37 тисяч грн., що більше ніж на 12 тисяч грн., які надав їй банк. Враховуючи той факт, що ТОВ «Банк Руский Стандарт» порушив відносно неї діюче законодавство України, яке регулювало порядок видачі кредитів, з липня 2015 року вона розірвала фінансові відносини з вказаним банком.

Вважає, що ТОВ «Банк Руский Стандарт», на даний час AT «Банк Форвард», користуючись на той час її правовою необізнаністю з питань кредитування, добросовісною сплатою попередніх кредитів, ввів її в оману, з метою постійного стягування з неї коштів. Відносини з вказаним банком на цьому не закінчилися. Представники банку, колекторські компанії (ТОВ «Дебтфорт Україна», ТОВ «ПрімоКолект», ТОВ Кредитекспрес Юкрейн ЕЛ.Ел.Сі.) почали її шантажувати, погрожувати відкриттям відносно неї кримінальних справ. На її пропозицію у судовому порядку вирішити спір, представники ПАТ «Банк Форвард» категорично такий варіант відхиляли, однак заявляли, що найдуть способи примусити платити їм кошти.

Разом з тим, виданий приватним нотаріусом Сазоновою О.М. виконавчий напис, є незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» та постанови КМУ від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», для одержання виконавчого напису стягувач повинен надати оригінал кредитного договору, якого, як вона вказує, не укладала. Крім того, відповідно до вказаної вище постанови КМУ, ТОВ «Банк Руский Стандарт» не тільки не уклав із нею кредитного договору, він не виконав вимог «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168.

Отже, наведені вище факти вказують на те, що вимоги стягувача являються явно не безспірними.

Також, нотаріус не повідомляла її про те, що до неї звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису і вона не могла заперечувати незаконність вимог ПАТ «Банк Форвард» і відповідно нотаріус не мала вчиняти виконавчий напис, оскільки нею не була перевірена безспірність вимог кредитора (відповідача).

Що стосується дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В., то, у порушення вимог ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», на даний час вона не отримала ні повідомлення про відкриття провадження відносно себе, ні інших документів виконавчого провадження.

На підставі наведених вище обставин, позивачка просить суд, - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4931, виданий 25.08.2021. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Банк Форвард» ., у розмірі 20433,7 грн., загальна сума стягнення 24977,07 грн.

Одночасно з подачею вказаного вище позову, позивачка ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 22.09.2021 дану заяву задоволено частково. Постановлено, з метою забезпечення позову ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - зупинити стягнення у межах виконавчого провадження № 66861510, що перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівни на підставі виконавчого напису № 4931 від 25.08.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості - до набрання судовим рішенням законної сили. В іншій частині відмовлено.

Ухвалою суду від 22.09.2021 звільнено позивачку від сплати судових витрат по сплаті судового збору за подання нею до суду даного позову, відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Позовну заяву прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Крім того, залучено до участі у даній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонову Олену Миколаївну та приватного виконавця виконавчого округу міста Києва - Овсієнко Аллу Вікторівну. Визначено строк для подання заяв по суті справи. Крім того, задоволено клопотання позивачки про витребування доказів.

13.12.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про час, дату та місце проведення розгляду справи повідомлялася судом у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні представник позивачки - адвокат Ткаченко В.Л. підтримав позов та просив задовольнити у повному обсязі, на підставі обгрунтування, що наведене у ньому та з урахуванням доказів, які додані до позовної заяви. Крім того, зазначив, що якщо і вести мову про кредитні договори, на виконання яких і було вчинено нотаріусом виконавчий напис, то строки позовної давності закінчилися 05.01.2015. До того ж, довідки про наявність боргу позивачки перед відповідачем, які були надані нотаріусу, не містять інформації про заборгованість по категоріях (тіло, відсотки тощо).

У судове засідання представник відповідача АТ «Банк Форвард» не з`явився, хоча про час, дату та місце проведення розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини невки суду не повідомлено. Відзив на позов не подано.

У судове засідання терті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонову О.М. та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва - Овсієнко А.В. не з`явилися, хоча про час, дату та місце проведення розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку. Про причини невки суду не повідомлено. Третіми особами письмові пояснення по суті позову також не надані.

Таким чином, справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача АТ «Банк Форвард», який повідомлявся у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову та проти такого порядку розгляду справи не заперечувала сторона позивача.

Заслухавши думку представника позивачки, враховуючи думку самої позивачки, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис № 4931 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 87102154 від 05.01.2011, укладеного між нею та ПАТ «Банк Русский стандарт», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД». Сума заборгованості проводиться за період з 28.05.2019 по 26.08.2019. сума повної заборгованості складає 19333,70 грн. (13146,92 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 4936,78 грн. - заборгованість за процентами, 1250,00 грн. - плата за пропуск мінімальних платежів). За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом отримано плату із стягувача АТ «БАНК ФОРВАРД» у розмірі 1100,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, якою є ОСОБА_1 на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» складає 20433,70 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. 16.09.2021 відкрито виконавче провадження №66861510 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. № 4931 від 25.08.2021 про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» заборгованості у розмірі 20433,70 грн.

Разом з тим, у рамках вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. винесено постанову від 16.09.2021 про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 2043,37 грн. та про визначення для боржника розміру мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 500,00 грн.

У рамках вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. 16.09.2021 винесено постанову про арешт коштів боржника.

До того ж, 01.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. № 4931 від 25.08.2021 про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» заборгованості у розмірі 20433,70 грн., на підставі ухвали Придніпровського районного суд м. Черкаси від 22.09.2021 по справі № 711/5985/21.

Варто зауважити, що 08.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. надано до суду матеріали, на підставі яких нею було вчинено виконавчий напис за № 4931 від 25.08.2021, на виконання ухвали суду від 22.09.2021, зокрема: копію виконавчого напису від 25.08.2021 № 4931 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 87102154 від 05.01.2011, укладеного між нею та ПАТ «Банк Русский стандарт», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД»; копію заяви ОСОБА_1 від 30.12.2010 № 87102154, поданої нею до ПАТ «Банк Русский стандарт» з проханням укладення кредитного договору; копію заяви ОСОБА_1 на відкриття поточного рахунку у ПАТ «Банк Русский стандарт»; копію повідомлення ПАТ «Банк Русский стандарт» для ОСОБА_1 від 30.11.2010 про надання кредиту у сумі 3060,00 грн., укладення кредитного договору № 87102154 від 30.12.2010 та відкриття рахунку № НОМЕР_1 ; копію заяви АТ «БАНК ФОРВАРД» № 17/1-509/3/188 від 25.08.2021 про вчинення виконавчого напису; копію виписки з рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в АТ «БАНК ФОРВАРД» 24.08.2011 на ім`я ОСОБА_1 ; копію вимоги АТ «БАНК ФОРВАРД» до ОСОБА_1 щодо сплати зобов`язань за кредитним договором.

Слід зазначити, що сам по собі факт подання стягувачем документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до Переліку, затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.1999, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Нотаріус не перевірив факт отримання вимоги боржником.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені статтею 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, кредитний договір за своїм змістом є консенсуальним, двостороннім, відплатним договором та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов (ч. 1 ст.638 ЦК України).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (п.п.3.5 п.3 гл. 16 розд ІІ Порядку).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства (ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції ЗУ №775-ІХ від 14.07.2020, що чинна з 08.08.2020, зокрема і на час виниклих правовідносин - вчинення виконавчого напису) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії (ст.50 закону «Про нотаріат», у редакції ЗУ №775-ІХ від 14.07.2020, що чинна з 08.08.2020, зокрема чинній на час виниклих правовідносин).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості у позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Із огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем або іншу відповідальність перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 29.03.2019 за наслідками розгляду цивільної справи №137/1666/16-ц, від 02.07.2019 у справі №916/3006/17 та постанові Верховного Суду від 26.02.2020 у справі №369/6415/17 з подібних правовідносин.

За результатами розгляду справи, суд погоджується з доводами позивачки та встановив, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. не пересвідчилася у безспірності заборгованості боржника і не врахувала, що нею вчинено виконавчий напис на суму, яка не відповідає безспірній сумі заборгованості, про існування якої позивачці відомо не було. Так, відсутні у нотаріуса підтвердження того, що боржниця отримала від стягувача вимогу щодо розміру заборгованості, щоб дало останній можливість спростувати доводи стягувача і нотаріусу пересвідчитися у безпірності чи спірності заявлених вимог.

На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, під час розгляду справи судом не встановлено об`єктивних даних вважати, що нотаріусу були надані для вчинення виконавчого напису оригінал кредитного договору, а також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, які передбачено надавати для одержання виконавчого напису, відповідно до п.п.«а»,«б» п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відсутні дані про те, що боржнику надсилалася і отримана ним претензія кредитора щодо розміру заборгованості на час вчинення виконавчого напису.

Суд звертає увагу на те, що у постанові Верховного Суду від 10.11.2021 (справа №758/14854/20) зазначено, що учинення виконавчого напису у разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Як вбачається з матеріалів справи, стороною позивача доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилалася як на обґрунтування своїх вимог, а тому, у контексті наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, як обґрунтований і доведений.

За результатами розгляду справи, суд погоджується з доводами сторони позивача, що викладені у позові та додовами його представника. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем жодними належними, допустимими та переконливими доказами не спростовано доводи позивача, як і не надано документи, які б свідчили про те, що нотаріусу були надані оригінал кредитного договору та підтверджували б безспірність розміру заборгованості і підтвердження надсилання та отримання нею (позивачкою) вимоги про усунення порушень.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася сторона позивача, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки судом встановлено порушення прав та інтересів позивачки, а також той факт, що нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису про стягнення коштів на користь АТ «Банк Форвард», не було дотримано всіх вимог, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, згідно із якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 31.03.2021, позивачка ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи (загальне захворювання).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Таким чином, ухвалою суду від 22.09.2021 позивачку ОСОБА_1 звільнено від сплати судових витрат по сплаті судового збору за подання нею до суду даного позову, а також заяви про забезпечення вказаного вище позову, відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, з відповідача слід стягнути судові витрати (судовий збір) у дохід держави, у розмірі 908,00 грн.

Щодо скасування заходів забезпечення позову:

ухвалою суду від 22.09.2021, з метою забезпечення даного позову, - зупинено стягнення у межах виконавчого провадження № 66861510, що перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівни на підставі виконавчого напису № 4931 від 25.08.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості - до набрання судовим рішенням законної сили.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження, реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Отже, заходи забезпечення позову, за своєю правовою суттю - є гарантією забезпечення інтересів позивача у майбутньому при реалізації судового рішення.

Частинами 1, 4 статті 158 ЦПК України визначено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.09.2021, підлягають скасуванню, оскільки необхідність у таких заходах забезпечення позову на теперішній час відпала, враховуючи, що судом повністю задоволені позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підляггає виконанню. Таке рішення суду не порушує права та інтереси учасників справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 158, 259, 268, 280-282 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4931 від 25.08.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард».

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» (, м. Київ, вул. Саксаганського, 105) в дохід держави судовий збір в розмірі 908грн. 00коп.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22.09.2021р.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 13.05.2022.

Головуючий: С. М. Позарецька