Справа № 182/4697/21
Провадження № 2/0182/355/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.05.2022 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання баби, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання баби. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини.

З 16 серпня 1962 року по 07 січня 1967 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 . Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_6 . 12 травня 1979 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , який 08 липня 1986 року було розірвано. Від шлюбу спільних дітей не мали. ІНФОРМАЦІЯ_2 її колишній чоловік ОСОБА_5 помер. Їх спільний син ОСОБА_6 21 серпня 1985 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 та після реєстрації шлюбу йому було присвоєно прізвище « ОСОБА_9 ». Від шлюбу її син має трьох дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які позивачці доводяться онуками. ІНФОРМАЦІЯ_3 її син ОСОБА_10 помер. Однак, після його смерті, її невістка та онуки тривалий час спілкуватися з нею не бажали та всіляко уникали її, допомагати та утримувати її також не бажають. Зазначає, що є літньою людиною, на теперішній час їй виповнилося 76 років, вона непрацездатна, мешкає одна, інших дітей, крім померлого сина, у неї немає; тієї пенсії, яку вона отримує за віком, їй недостатньо для нормального забезпечення. При цьому, зазначає, що тяжко хворіє дифузним кардіосклерозом, гіпертонічною хворобою 2 ступеня, варикозною хворобою нижніх кінцівок та іншими хронічними захворюваннями, у зв`язку з чим їй доводиться періодично проходити курс стаціонарного лікування у лікарні підтримуючого пролонгованого медикоментозного лікування. Внаслідок цього вимушена купувати багато ліків та нести витрати на медичне обстеження, тому її матеріальне становище вкрай важке, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду та просить суд стягнути з кожного відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2022 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності дост.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.43-44).

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідач ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлениою про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.47), скористалася своїм правом та 18 лютого 2022 року подала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає наступне (а.с.48-49). Позивачка, в дійсності, їй доводиться бабусею, однак, за час свого життя, вона як онука любові від бабусі не відчувала. Крім цього, син позивачки її батько ОСОБА_10 після одруження з її мамою взяв прізвище матері, оскільки не бажав, навіть, мати спільне прізвище з позивачкою, яка за час його життя не надавала йому ні любові, ні турботи, не кажучи вже, про матеріальну допомогу. Позивачка всіляко намагалася вимагати кошти та матеріальні блага у них, хоча свою квартиру переписала на інших людей, щоб вона не дісталася родичам та близьким. Крім цього, зазначає, що можливості сплачувати аліменти на утримання баби вона не має, оскільки має неповнолітню дитину, яку самостійно утримує, а також у зв`язку зі своїм станом здоров`я вона не має можливості сплачувати аліменти на утримання баби. Тому, на підставі викладеного, просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.48-49).

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.47), скористався своїм правом та 23 лютого 2022 року подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого вказує, що позивачка, в дійсності, йому доводиться бабусею, однак, за час свого життя, він як онук любові від бабусі не відчував. Крім цього, зазначає, що позивачкою належні та допустимі докази того, що інших осіб, які б її утримували, не надала, хоча він на даний час немає можливості надавати допомогу. Зазначає, що на позивачку, у відповідності до вимог закону, покладено обов`язок доведення можливості відповідача сплачувати аліменти. Однак, позивачкою не доведено потреби в матеріальній допомозі і що її розмір пенсії в сумі 2 646 грн. 81 коп. є недостатнім для особистого утримання. Тому, враховуючи вищевикладені обставини, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити (а.с. 64-65).

ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.47), скористалася своїм правом та 23 лютого 2022 року подала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає наступне (а.с.77-78). Так позивачка, в дійсності, їй доводиться бабусею, однак, за час свого життя вона як онука любові від бабусі не відчувала. Попри це, зазначає, що ті підстави, які, дійсно, свідчили б про необхідність матеріального забезпечення бабусі, відсутні. Оскільки позивачкою належним та допустимими доказами не доведено, що вона потребує допомоги. Тому, на підставі викладеного, просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.3,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позивачці доводяться онуками. Як вбачається з довідки № 21/36 від 25 червня 2021 року, виданої ОСББ «Травень -105», ОСОБА_1 зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11). У відповідності до довідки про доходи № 038319, ОСОБА_1 в Нікопольському об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області перебуває на обліку та отримує пенсію в розмірі 2 646 грн. 81 коп. (а.с.12). Позивачка на підтвердження своїх вимог зазначає, що тяжко хворіє дифузним кардіосклерозом, гіпертонічною хворобою 2 ступеня, варикозною хворобою нижніх кінцівок та іншими хронічними захворюваннями, періодично проходить курс стаціонарного лікування у лікарні.

Однак, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позивачка не довела існування всіх юридичних фактів, які надають їй право на стягнення аліментів, на підставі статті 266 СК України, що є її процесуальним обов`язком, не надала будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у неї потреби в матеріальній допомозі, а саме - у зв`язку з дифузним кардіосклерозом, гіпертонічною хворобою 2 ступеня, варикозною хворобою нижніх кінцівок та іншими хронічними захворюваннями, та, як наслідок, періодичного проходження курсу стаціонарного лікування у лікарні, тощо. Крім цього, будь-які обґрунтування та докази того, що отримана пенсія в розмірі 2 746 грн. 81 коп. є недостатньою для нормального матеріального забезпечення, в зв`язку з чим відповідачі повинні її утримувати,нею також не доведені.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення, а тому приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

При вирішенні питання про судові витрати, суд приймає до уваги предмет вказаного спору, наслідки його розгляду судом, а тому вважає за необхідне застосувати положення ч.6 ст.141 ЦПК України. Оскільки позивачка при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору за категорією спору відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 992гривні 40 копійок має бути компенсований за рахунок держави за правилом ч.6 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 263, 264, 265, 430 ЦПК України і на підставі ст.ст.182, 266 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання баби - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал