Справа № 461/478/19
Провадження № 2-і/461/9/21
31.05.2022 року місто Львів
Галицький районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді Стрельбицького В.В.,
за участю секретаря судового засідання Скрутень Х.Б.,
представника заявника ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові заяву ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому листі № 461/478/19 у цивільній справі за позовом адвоката Нички Юрія Вадимовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
Фактичні обставини справи, суть клопотання та дані про особу, яка його заявила, суть питання, яке вирішується судом.
ОСОБА_1 звернувся до Галицького районного суду м. Львова із заявою у якій просить виправити помилки у виконавчому листі №461/478/19 у цивільній справі за позовом адвоката Нички Юрія Вадимовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, оскільки у ньому невірно вказано ІПН боржника, замість вірного « НОМЕР_1 », зазначено « НОМЕР_2 ». Окрім того, у документі не зазначено день, місяць та рік народження боржника « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
ОСОБА_1 та його представник адвокат Ничка Ю.В. у судовому засіданні, кожен окремо, заяву підтримали та просили виправити помилки допущені у виконавчому листі.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились про дату судового засідання повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Положеннями ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу.
Мотиви та висновки суду, а також положення закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 ЦПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.
Як наведено вище, положеннями ст. 432 ЦПК України встановлено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються, зокрема повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що у провадженні Галицького районного суду м. Львова перебувала цивільна справа за позовом адвоката Нички Юрія Вадимовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10.03.2020 року позов адвоката Нички Юрія Вадимовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задоволено. Зобов`язано ОСОБА_3 здійснити підсилення міжповерхового перекриття між третім і четвертим поверхом (квартирами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ) в місці розташування демонтованої перегородки, відповідно до проектної документації, розбробленої ліцензованою організацією. Стягнуто з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) збитки, спричинені порушенням загальної стійкості перекриття (прогинання підлоги) та деформації перегородки між житловою кімнатою та кухнею у вигляді появи численних тріщин у розмірі 68 562 гривень 00 копійок та 20 000 гривень 00 копійок моральної шкоди, а всього 88 562 гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) судові витрати по справі 13 000 гривень 00 копійок за оплату проведених по справі експертиз, 1 536 гривень 80 копійок судового збору.

Постановою Львівського апеляційного суду від 12.04.2022 року апеляційні скарги ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 10.03.2020 року та окрему ухвалу від 10.03.2020 року без змін.

З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що у виконавчих листах №461/478/19, виданих на виконання рішення суду від 10 березня 2020 року, допущено технічні помилки, а саме: невірно вказано ідентифікаційний код боржника та не зазначено дату його народження.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, №18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття його до виконання.

Згідно висновку Верховного Суду наведеного у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 грудня 2020 року (справа № 639/2561/18-ц, провадження № 61-578св19) сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Разом з тим, суд погоджується з доводами заявника про необхідність виправлення помилки допущеної у ідентифікаційному коді боржника.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що невірне відображення у виконавчому листі зазначених вище даних боржника перешкоджає подальшому виконанню рішення суду, у зв`язку з чим слід внести виправлення у виконавчий документ у справі №461/478/19, вказавши вірно ІПН боржника та день, місяць і рік його народження.

Керуючись ст. ст. 260, 432, 353 ЦПК України, суд, ?

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому листі № 461/478/19 у цивільній справі за позовом адвоката Нички Юрія Вадимовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задовольнити.

Виправити помилки, допущені при оформленні виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду у справі №461/478/19, вказавши ідентифікаційний код боржника НОМЕР_1 та дату народження боржника ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 31 травня 2022 року.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.