У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Бедьо В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Пазяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Захдіного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) Секерня Є.М. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта для виїзду за кордон,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Захдіного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) Секерня Є.М. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта для виїзду за кордон,

В обґрунтування вимог у поданні зазначено, що на виконанні в Ужгородському міському відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження по примусовому виконанні виконавчого листа № 308/4348/13 від 19.01.2015 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Держави в особі Міністерства оборони України суму боргу в розмірі 2 092 562 грн.

07.02.2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслано сторонам виконавчого провадження.

12.03.2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Державним виконавцем винесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта внесено запис про накладення.

Згідно відповіді наданої з Пенсійного фонду України, що боржник не отримує пенсію.

Згідно відповіді наданої з ДПС України виявлено, що згідно податкового обліку відкритих рахунків у банківських установах ОСОБА_1 немає, доходи не отримує.

Згідно відповіді МВС України за боржником не зареєстровано транспортних засобів.

08.12. 2020 року боржником ОСОБА_1 надано державному виконавцю пояснення, згідно якого боржнику відомо про рішення суду щодо стягнення з нього заборгованості на користь Міністерства оборони України та такий зобов`язався частково виконати рішення суду.

Заявник зазначає, що боржником рішення суду до теперішнього часу не виконано і такий ухиляється від його виконання, не вживає жодних заходів з його виконання.

Таким чином рішення суду боржником не виконано не дивлячись на те, що державним виконавцем вжито усіх передбачених законодавством України заходів примусового виконання рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, державний виконавець просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 308/4348/13, виданим 19.01.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Держави в особі Міністерства оборони України суму боргу.

Згідно з ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

У судове засідання державний виконавець не з`явився.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак надав суду письмову заяву, згідно якої просить суд, розглянути подання без його участі та відмовити у його задоволенні посилаючись на те, що не має наміру ухилятися від виконання покладених на нього зобв`язань та надав суду копії квитанцій на підтавердження виконання ним зобовяз`язань на виконання рішення суду.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності сторін.

Дослідивши подання та долучені до нього документи, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, в Ужгородському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області знаходиться виконавче провадження АВСП № 61203145 по примусовому виконанні виконавчого листа № 308/4348/13 від 19.01.2015 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Держави в особі Міністерства оборони України суму боргу в розмірі 2 092 562 грн.

07.02.2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслано сторонам виконавчого провадження.

12.03.2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Державним виконавцем винесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта внесено запис про накладення.

Згідно відповіді наданої з Пенсійного фонду України, що боржник не отримує пенсію.

Згідно відповіді наданої з ДПС України виявлено, що згідно податкового обліку відкритих рахунків у банківських кстановах ОСОБА_1 немає, доходи такий не отримує.

Згідно відповіді МВС України за боржником не зареєстровано транспортних засобів.

08.12. 2020 року боржником ОСОБА_1 надано державному виконавцю пояснення, згідно якого боржнику відомо про рішення суду щодо стягнення з нього заборгованості на користь Міністерства оборони України та такий зобов`язався частково виконати рішення суду.

Станом на 25.03.2019 року боржником рішення суду не виконано.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов`язань.

З системного аналізу зазначених норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобов`язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

При цьому, під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, покладається в даному випадку на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Відповідно до імперативних вимог Цивільного процесуального кодексу України особа, яка звертається в суд із позовом, заявою, скаргою чи поданням зобов`язана не тільки викласти всі обставини на підтвердження своїх вимог, але й зазначити відповідні докази на їх підтвердження. Подання не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, державним виконавцем не надано жодного доказу, який би свідчив про умисне ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, а саме по собі невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом встановленого строку не може свідчити про ухилення від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків.

Таким чином у поданні йдеться лише про наявність у боржника невиконаного грошового зобов`язання, без визначення причин та доцільності відповідного обмеження, обставин, які обумовлюють прийняття такого рішення.

Крім того суд враховує, що боржником надано суду копію квитанції, що підтверджує часткове погашення ним існуючої заборгованості за виконавчим листом.

Згідно узагальненнями, наданими Верховним Судом України (Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року), наголошується на тому, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у Законі України «Про виконавче провадження», позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та на думку Верховного Суду України, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, законодавством не передбачене обов`язкове обмеження в праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов`язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що подання державного виконавця є необґрунтованим та не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Захдіного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) Секерня Є.М. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта для виїзду за кордон - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: Бедьо В.І.