Справа № 148/291/21
Провадження №2/148/38/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 травня 2022 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю: секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.04.2018 о 17:00 год. в смт. Кирнасівка Тульчинського району під час сварки з громадянкою ОСОБА_3 , позивачу відповідачем нанесено тілесні ушкодження. Про подію, що сталася внесено відомості до ЄРДР за № 0000210. Під час досудового розслідування, позивача визнано потерпілою, а відповідачу ОСОБА_2 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Відповідно до проведеної судово-медичної експертизи, позивач отримала тілесні ушкодження у виді забою м`яких тканин, синців в області передньої поверхні правої молочної залози, обох верхніх кінцівок, а також посттравматичної деформації головки середньої фаланги другого пальця та перелому головки середньої фаланги другого пальця лівої кисті. За вказаним висновком дані тілесні шкодження є легкими, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, а тілесне ушкодження у виді перелому головки середньої фаланги другого пальця лівої кисті по тяжкості відноситься до середнього ступеню тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий (більш як 21 день) розлад здоров`я.

Позивач вважає, що такими діями відповідача, їй завдано моральних страждань, що полягали у негативних змінах у житті: щоденних спогадах про наслідки події, що сталася, страх можливого повторення, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, фіксованість уваги на проблемі одужання, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасовій відірваності від активного соціального життя.

Окрім того, позивач в момент отримання тілесних ушкоджень перенесла значний фізичний біль, враховуючи також те, що вона є онкохворою, пережила емоційний стрес. Наслідки перенесеної психологічної травми призвели до негативних психосоматичних та психоемоційних змін: швидкої втомлюваності, пасивності, поганого настрою, пригніченості, тривогою з приводу майбутнього здоров`я, а також повторного лікування у Тульчинській центральній районній лікарні в період з 02.08.2018 по 13.08.2018 з діагнозом гіпертонічний криз 2 ст., стенокардія, онкологічне захворювання молочних залоз ІІ стадії.

Також, такі негативні події потягли за собою нераціональне витрачання позивачем життєвого часу (на лікування, правові заходи). Одне лише слухання кримінального провадження у справі відбувалося більше двох років - з листопада 2018 року по 29.12.2020, а це постійні переживання, нераціональне витрачання часу тощо.

Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює у 10000 грн.

За результатом розгляду кримінального провадження ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 29.12.2020 відповідача ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності з зв`язку з закінченням строків давності. Цивільний позов позивача, який розглядався в межах кримінального провадження, залишено без розгляду. Одночасно судом роз`яснено позивачу право звернення з позовом у порядку цивільного судочинства.

Позивач також зазначає, що на момент її звернення до суду з даним позовом, відповідач не сплатила їй жодних коштів в якості відшкоддування моральної шкоди, заданої її діями, виявила байдужість до стану її здоров`я, навіть не попросила вибачення.

Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК україни, у розмірі 10000 грн.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без його та відповідача участі. Позов не визнає, вважає, що позовна заява та додані до неї матеріали не містять доказів вини відповідача. Сама по собі ухвала суду про звільнення відповідача від кримінальної відповідальності не є документом, який встановлює вину особи і не містить доказів такої вини. Також безпідставним є посилання позивача на підозру в матеріалах кримінальної справи, адже підозра і оголошення про неї не несуть жодного доказового значення, а особа в рамках кримінального провадження захищається не від підозри, а від обвинувачення в цілому.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 29.12.2020 (а.с. 7-8), яка набрала законної сили 27.01.2021 (відомості з КП "Д3"),ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0000210, внесене в ЄРДР від 29.04.2018 по її обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, закрито.

Вказаною ухвалою також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесенні процесуальні витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн. Цивільний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Під час розгляду вказаного кримінального провадження, судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що 28 квітня 2018 року, близько 17:00 год. перебуваючи поблизу присадибної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , на підґрунті сталих, таких, що заздалегідь склалися, особистих неприязних відносин, вчинила сварку з останньою.

Так, ОСОБА_2 під час сварки, підійшовши до ОСОБА_1 , умисно, нанесла не менше 5 ударів кулаками по тильних частинах рук останньої, яка в цей час закривала обличчя своїми руками. Після цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , діючи умисно, кулаком правої руки нанесла їй один удар в праву частину грудної клітини. Далі, ОСОБА_2 вхопила своїми руками за ліву кисть ОСОБА_1 , та продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, стала викручувати другий палець лівої руки, чим спричинила фізичний біль.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , потерпіла ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, у вигляді синця на правій молочній залозі, синці з вираженим набряком на задній поверхні кистей та синець з набряком на II пальці лівої кисті з порушенням його функції, потовщення і деформація в області 1-го міжфалангового суглобу II пальця лівої кисті та помірне порушення активного згинання і розгинання в цьому суглобі, які відповідно до висновку експертів № 35-к від 25.02.2020 кожен окремо та всі у сукупності належать до легких тілесних ушкоджень (пункт 2.3.2.б/ "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.).

Таким чином, ОСОБА_2 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України умисне спричинення легкого тілесного ушкодження, згідно санкції якого, передбачена максимальна міра покарання у виді виправних робіт на строк до одного року.

При вирішенні питання цивільного позову, в зв`язку із закриттям кримінального провадження, суд дійшов висновку, що цівільний позов слід залишити без розгляду та роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення з таким позовом в порядку ЦПК України.

За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно частини першої статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

В свою чергу, звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не є реабілітуючою підставою звільнення від кримінальної відповідальності та не звільняє особу від обов`язку по відшкодуванню шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного злочину, бо, вочевидь, звільнити від відповідальності можна лише у випадку, якщо є підстава для такої відповідальності.

Таким чином, посилання представника відповідача щодо відсутності доказів вини відповідача та те, що сама по собі ухвала суду про звільнення відповідача від кримінальної відповідальності не є документом, який встановлює вину особи і не містить доказів такої вини, є безпідставними.

Окрім того, як зазначалось вище, відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої вона постановлена, в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За п. 5, 9 Постанови Пленуму № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає беззаперечним той факт, що внаслідок протиправних дій відповідача, що полягали у нанесенні позивачу тілесних ушкоджень легкого та середнього ступеню тяжкості, остання, зазнавши фізичного болю, перенесла і моральні страждання.

В даному випадку існує причинно-наслідковий зв`язок між отриманими позивачем тілесними ушкодженнями та діями відповідача, і завдання, відповідно, такими діями позивачеві моральної шкоди.

Моральні страждання відповідача полягали у пережитому емоційному стресі, негативних переживаннях, спогадах, необхідності у лікуванні, враховуючи ступінь тілесних ушкоджень, та частковій відірваності від звичного життя.

Суд оцінює завдану позивачу моральну шкоду у 5000 грн. Саме такий розмір моральної шкоди буде відповідати глибині та тривалості тих моральних страждань, які перенесла позивач внаслідок дій відповідача.

Підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди у заявленому позивачем розмірі - 10000 грн. суд не вбачає.

Так, суд вважає не підтвердженими посилання позивача на те, що наслідки перенесеної нею психологічної травми призвели до негативних психосоматичних та психоемоційних змін: швидкої втомлюваності, пасивності, тривогою з приводу майбутнього здоров`я, а також повторного лікування у Тульчинській центральній районній лікарні в період з 02.08.2018 по 13.08.2018 з діагнозом гіпертонічний криз 2 ст., стенокардія, онкологічне захворювання молочних залоз ІІ стадії.

Розгляд кримінального провадження у суді, не залежно від його тривалості, суд також не вважає обставиною, через яку позивач зазнала моральних страждань.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог - 454 грн. (908 грн. х 50 % = 454 грн.).

Керуючись ст. 11, 15, 16, 22, 23, 1167, 1187 ЦК України, ст. 133, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання якої за адресою: АДРЕСА_2 , моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у розмірі 5000 (п`ять) тисяч гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання якої за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати з оплати судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Решту судових витрат з оплати судового збору у розмірі 454 грн. залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: