Справа № 134/2254/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 січня 2022 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого-судді: Лабая О.В.

з участю секретаря: Цибуляк А.С.

розглянувши в спрощеному судовому провадженні в залі суду в смт. Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Своїм позовом до суду ОСОБА_1 просила винести рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення донькою повноліття, а також понесені судові витрати по справі у вигляді витрат на надання правової допомоги. Вказала, що з відповідачем перебуває в шлюбі. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В даний час донька проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Тому позивач в своїй заяві до суду просила позов задовольнити, справу розглянути в її відсутність.

Відповідач до суду надіслав заяву, в якій позов визнав та просив справу розглянути в його відсутність.

У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач до суду та учасникам справи відзив не надіслала.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню, як такий що доведений свідоцтвом про шлюб, довідкою сільської ради, обґрунтований вимогами ст.ст. 75-77, 79, 80, 180-183, 191 СК України.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Ч. 3 ст. 182 СК України передбачено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стаття 142 СК України зазначає, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище отримувача аліментів, платника аліментів, який в даний час працює, має регулярний дохід, інших утриманців не має, приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Щодо стягнення з ОСОБА_2 суми витраченої правової допомоги, суд зазначає наступне. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України,- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Оскільки позивачем не було надано документально підтверджених понесених нею витрат на правову допомогу (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), а також зазаначено іншу особу у вимозі про стягнення, то суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн. Керуючись ст.ст. 12, 81, 137, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання в межах стягнення за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору на користь держави.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Найменування сторін: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_1

Суддя: