ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1107/21
Провадження №2/477/52/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання - Бітюковою С.В.,

розглянувши без участі сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профіт капітал", третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому зазначла, що в 2021 році за результатами пошуку у Єдиному реєстрі боржників виявила виконавче провадження № 6451451 відносно неї, яке перебувало у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д., відкрите, як потім вона з`ясувала, на підставі виконавчого напису № 8291 від 20 січня 2021 року приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу

Горая О.С., відповідно до якого з неї підлягає примусове стягнення

16047 грн. 11 коп. на користь ТОВ "ФК "Профіт капітал" за кредитним договором №187658, укладеним між нею та товариством з обмеженою відповідальністю

"1 безпечне агентство необхідних кредитів".

Вважала, що цей виконавчий напис є протиправним, оскільки ніяких взаємовідносин з ТОВ "ФК "Профіт капітал" не мала і не обізнана про можливу уступку прав вимог за кредитним договором, тому виконання виконавчого напису є незаконним.

Також вважала, що вказаний виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог законодавства, тому не підлягає виконанню, оскільки мав бути підтверджений документами про безспірність грошових вимог та перевірений з цього предмету нотаріусом, чого вчинено не було.

В судове засідання позивачка не з`явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, надала заяву з проханням здійснити розгляд справи без її участі.

Представник відповідача та приватний нотаріус у судове засідання не з`явилися, своєї думки стосовно позову не висловили, про його час та місце були повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування, насамперед, встановлюються Законом "Про нотаріат" (далі - Закон), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) та іншими нормативними актами.

Так, в ст. 87 Закону передбачено, що виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість вчиняються нотаріусами для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону та пунктами 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено умови вчинення виконавчих написів. Зокрема - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо:

- подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

- з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (підпункт 3.1).

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (підпункт 3.3).

Умови до форми та змісту письмової заяви стягувача на вчинення виконавчого напису передбачають підпункти 2.1, 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку.

Відповідно до підпунктів 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку безспірність заборгованості підтверджується документами, чітко визначеними Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів).

Пунктом 2 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, необхідно надати:

- оригінал кредитного договору;

- засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Тобто, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі №357/12818/17 та від 27 серпня 2020 року у справі №554/6777/17.

Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Виходячи з такого підходу до вирішення цих спорів, Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа №6-887/цс17) зазначив, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З матеріалів справи вбачається, що 04 травня 2018 року між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю "1 безпечне агентство необхідних кредитів" був укладений договір кредиту № 187658 (далі - Договір).

10 липня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю "1 безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ ""ФК "Профіт капітал" був укладений договір про відступлення прав вимог за Договором.

Однак, 20 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено нотаріальний напис по кредитному Договору про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ""ФК "Профіт капітал" кредитного боргу за період з 15 жовтня 2020 року по 05 січня 2021 року в загальному розмірі 16047 грн 11 коп, який складався з наступного: прострочена заборгованість - 8934 грн. 92 коп, прострочена заборгованість за процентами - 7112 грн. 19 коп.

Виконавчий напис було вчинено на підставі заяви ТОВ ""ФК "Профіт капітал".

В той же час, із виконавчого напису не вбачається достовірно які документи були представлені нотаріусу на підтвердження безспірності грошової вимоги.

Відповідачем у справі не було подано відзиву з наданням таких же документів, як наприклад даних про весь рух кредитних коштів, їх отримання, повернення, нарахування відсотків, вірність нарахування відсотків (розмір чи ставка), період їх нарахування тощо.

Крім того відсутні достовірні дані, які б підтверджували отримання позивачем відповідного повідомлення про необхідність повернення грошових коштів, а також представлення нотаріусу цього повідомлення.

Ненадання нотаріусу всіх документів, які є складовими кредитного договору та документів про безспірність виникнення боргу, свідчать про порушення нотаріусом вимог пункту 2 Переліку та підпункту 3.5 глави 16 розділу ІІ Порядку.

В зв`язку з цим суд вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріуса від 15 лютого 2018 року були порушені вимоги статей 87 та 88 Закону України "Про виконавче провадження" та пункту 3 Порядку.

Статтею 50 Закону України "Про нотаріат" передбачено право на оскарження нотаріальної дії особою, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Внесення змін до виконавчого напису або визнання його частково таким, що не підлягає виконанню, наприклад якщо суми грошового зобов`язання можуть бути змінені (зменшені), діючим законодавством не передбачено, тому виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору, сплаченого нею в сумі 908 грн при поданні позову до суду.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 258, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20 січня 2021 року за реєстраційним № 8281 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профіт капітал" грошових коштів в загальній сумі 16047 (шістнадцять тисяч сорок сім) гривен 11 коп.

Стягнути із товариства обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профіт капітал" на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривен.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р.В. Козаченко