Справа № 341/362/22
Провадження № 2/349/197/22
У Х В А Л А

25 травня 2022 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Могили Р.Г.,

за участю секретаря судового засідання Сташків О.Б.,

учасники судового провадження:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглядаючи у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №341/362/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовна заява обгрунтована тим, що позивач з 09 листопада 1996 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Спільне життя не склалось у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, в сім`ї постійно виникають конфлікти, відповідач нехтує сімейними цінностями, ображає позивача нецензурними словами.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заявив клопотання про надання строк для примирення тривалістю шість місяців.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, з підстав наведених у позовній заяві, заперечила щодо надання строку на примирення, оскільки відповідач зловживає алкогольними напоями , а будучи в нетверезому стані вчиняє домашнє насильство, а саме: ображає, позбавляє її житла.

Відповідно до ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Також відповідно до вимог ч.4 ст.56 СК України суд не може примушувати дружину та чоловіка до збереження шлюбних відносин.

Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" дав судам роз`яснення, відповідно до якого проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч.1 ст.111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст.191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Виходячи із наведених норм закону та роз`яснень, враховуючи те, що позивач категорично заперечує щодо надання строку для примирення, оскільки відповідач вчиняє домашнє насильство, з матеріалів справи вбачається, що в подружжя немає неповнолітніх дітей , а також те, що застосування строку для примирення є правом суду, а не його обов`язком, суд дійшов висновку, що в даному випадку надання сторонам у справі строку для примирення суперечитиме моральним засадам суспільства.

Керуючись ст.ст.260-261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити відповідачу ОСОБА_3 у наданні строку для примирення подружжя.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.Г. Могила