Провадження № 2/219/650/2022
21 січня 2022 року м. Бахмут Донецької області
Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Шевченко Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Брагіної М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання біржового контракту (договору купівлі-продажу) дійсним, -
в с т а н о в и в:
01.11.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, згідно якого просить визнати біржовий контракт (договір купівлі-продажу) № 565-Н від 07 вересня 1999 року, укладений в Артемівській філії Донецької товарної біржі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за яким ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купив житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову вказує, що 07.09.1999 між позивачем (покупець) та відповідачем ОСОБА_2 (продавець) був укладений біржовий контракт (договір купівлі-продажу) № 565-Н, житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Жилий будинок, шлакоблочний, обкладений цеглою, критий шифером, житловою площею 18,42 м2. Згідно з умовами п.1.4, 2.1 контракту ОСОБА_1 на користь продавця при підписанні контракту були сплачені грошові кошти у сумі 3 000 грн. за придбання об`єкту нерухомості. Всі істотні умови договору були виконані сторонами в повному обсязі. З часу придбання будинку ніяких претензій зі сторони продавця не надходило. Своє право власності позивач зареєстрував в Комунальному підприємстві бюро технічної інвентаризації м.Артемівськ, що підтверджується відповідним Реєстраційним посвідченням. Також на його ім`я був оформлений технічний паспорт на будинок.
Однак, на даний час позивач не має можливості нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу будинку та здійснити його відчуження, оскільки під час укладання біржового контракту (договору купівлі-продажу) № 565-Н, він не знав про те, що договір купівлі-продажу нерухомості необхідно укладати саме в нотаріальній формі. Під час укладання зазначеного біржового контракту і в подальшому, він був впевнений в правильності та законності укладання угоди купівлі-продажу. Більш того, діюче на той час законодавство не вимагало обов`язкового нотаріального посвідчення таких договорів. Також, в п.1.7 біржового контракту (договору купівлі-продажу) зазначено, що угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Позивач вимушений звернутися до суду з приводу визнання дійсним біржового контракту (договору купівлі-продажу), оскільки розпорядитися вказаним будинком він не може у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу будинку підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гостренко С.Д. до судового засідання не з`явилися, разом з тим представник позивача надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада України», в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує.
На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом достовірно встановлено, що 07 вересня 1999 року Артемівською філією Донецької товарної біржі між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено в письмовій формі біржовий контракт № 565-Н (договір купівлі-продажу) житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Жилий будинок, шлакоблочний, обкладений цеглою, критий шифером, житловою площею 18,42 м2. Надвірні споруди, позначені в плані: Б-літня кухня, В-сарай, Ж-сарай, Д-погреб, Е-уборна. Пунктом 1.7 біржового контракту (договору купівлі-продажу) зазначено, що угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Цим контрактом підтверджується той факт, що розрахунки між позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проведені повністю, претензій вони не мають. Тобто, позивач повністю виконав умови домовленості за угодою: сплатив продавцю належну суму у розмірі 3 000 грн.
Згідно п.4.2 біржового контракту останній підлягав реєстрації в Артемівському бюро технічної інвентаризації. Відповідно до реєстраційного посвідчення Артемівського БТІ від 15.09.1999 ОСОБА_1 здійснив реєстрацію будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8 на звороті).
Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР від 18 липня 1963 р., який діяв на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
З матеріалів справи встановлено, що договір купівлі-продажу спірного будинку (біржовий контракт № 565-Н) від 07 вересня 1999 року, укладений між Продавцем ОСОБА_2 та Покупцем ОСОБА_1 та зареєстрований в Артемівській філії Донецької товарної біржі, нотаріально посвідчений не був.
Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР від 18 липня 1963 р. нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 ст. 48 ЦК УРСР від 18 липня 1963 р. по недійсній угоді кожна з сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.
Відповідно до частини 2 ст.47 ЦК УРСР від 18 липня 1963 р., який діяв на час укладення угоди купівлі-продажу спірного будинку, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 28.04.1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (із змінами згідно з постановою Пленуму Верховного Суду від 25.05.98 року № 15), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб.
Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114 ЦК).
Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР від 18 липня 1963 р. за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Як було встановлено, при укладенні біржового контракту усі вимоги були виконані повністю, претензій до позивача (Покупця за контрактом) продавці не мали.
Позивач вважав, що укладений договір є законним, оскільки згідно ст. 15 Закону України від 10.12.1991 року № 1956-XII «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, нотаріальному посвідченню не підлягають. Проте нещодавно позивач дізнався, що укладений між ним та відповідачем договір потребує обов`язкового нотаріального посвідчення.
Згідно п. 1.1, п. 1.7 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, який діє з 07 березня 2012 року, правочини щодо відчуження майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується. Крім правовстановлюючого документа на житловий будинок, квартиру садибу та інше нерухоме майно, якщо воно підлягає реєстрації, долучається витяг із Реєстру прав власності на нерухоме майно.
Судом встановлено, що будь-які перешкоди для нотаріального посвідчення договору на час його укладення були відсутні, що договір не був посвідчений нотаріально в зв`язку із неправильним тлумаченням на той час ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якого угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, що не виключало дотримання при його укладенні вимог ст. 227 ЦК УРСР 1963 р.
Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, який діє з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем були обґрунтовані обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог.
Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 та визнає дійсним біржовий контракт (договір купівлі-продажу) № 565-Н від 07.09.1999 будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 354, ст. ст. 16, 220, 328, 657 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання біржового контракту (договору купівлі-продажу) дійсним - задовольнити.
Визнати дійсним біржовий контракт № 565-Н (договір купівлі-продажу) житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 07 вересня 1999 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований в Артемівській філії Донецької товарної біржі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Сторони по справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса вказана в позовній заяві: АДРЕСА_1 .
Суддя Л.В.Шевченко