Справа № 456/3150/21
Провадження № 2/456/229/2022
РІШЕННЯ

іменем України

19 травня 2022 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Карпин О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки і піклування Стрийської міської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просить позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що сторони перебували у шлюбі, який вони розірвали в 2006 році. Від вказаного шлюбу в сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Фактично сторони розійшлись ще до народження дитини. Причиною цьому була агресивна поведінка відповідача, який бив позивача, коли вона була вагітна та після народження доньки позивач була вимушена тікати від відповідача через побої.Відповідач ніколи не цікавився дитиною, не приймав жодної участі у її вихованні, не виявляв щодо неї батьківського піклування, ніколи не утримував свою дитину, тому позивач була вимушена звертатись до суду з позовом про стягнення з нього аліментів. Однак, з метою ухилення від сплати аліментів відповідач не влаштовується на офіційну роботу. Більше того постійно зловживає спиртними напоями і його часто можна бачити в місті в нетверезому стані. Заборгованість відповідача по аліментах становить 125137 грн. 50 коп.. За злісне ухилення від сплати аліментів проти відповідача було порушено кримінальне провадження. Однак, щоб уникнути кримінальної відповідальності він, а скоріше всього його мати, раз чи два рази на рік надсилали позивачу 200 чи 300 гривень, хоч повинен щомісячно платити на дитину більше двох тисяч гривень. Відповідач не має бажання бачитись та спілкуватись з дитиною, а також по телефону з нею ніколи не зв`язується. Позивач пропонувала відповідачу, так як він взагалі не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, відмовитись від свого батьківства, на що він погодився лише на тій умові, що позивач відмовиться від стягнення з нього аліментів та заплатить йому за це певну суму. Однак позивач була згідна відмовитись від аліментів, але не могла сплатити відповідачу суму, яку він вимагав від неї.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Покликається на те, що він не бажає бути позбавленим батьківських прав, оскільки брав і бере активну участь у житті своєї дитини, а саме спілкується з нею, проводить спільно час та займається її вихованням. Однак у зв`язку негативними стосунками між ним та позивачем, він не може повноцінно спілкуватись з донькою, так як це призводить до напружених стосунків між дитиною та позивачем. Вважає, що позбавлення його батьківських прав негативно буде впливати на його дитину. Відповідач дійсно не міг сплачувати аліменти на утримання дитини у повному обсязі, однак це було спричинено об`єктивними обставинами, а саме складною матеріальною ситуацією у зв`язку із запровадженням в Україні карантину. Оскільки відповідач проживає зі своєю мамою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , котра потребує постійного догляду і лікування, тому певну суму коштів спрямовує на її лікування. На прохання позивачки відповідач надав добровільно згоду на виїзд дочки за межі України в Польщу. Відповідач періодично намагається спілкуватись із донькою, телефонувати та писати їй.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Додатково позивач пояснила, що відповідач ніколи не цікавився життям та здоров`ям дитини, не надавав матеріальної допомоги на утримання дочки, має велику заборгованість по сплаті аліментів, а за дозвіл на виїзд за кордон дитини відповідач вимагав відмовитися від аліментів.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов заперечив з підстав, наведених у письмовому відзиві на позовну заяву та просив відмовити у його задоволенні. Додатково пояснив, що дійсно просив позивачку відмовитися від аліментів на утримання їхньої неповнолітньої дочки, оскільки через велику заборгованість по аліментах він не міг виїхати до Польщі на заробітки.

Представник служби у справах дітей Стрийської міської ради Львівської області Скрицька Н.Б. в судовому засіданні пояснила, що підтримує висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що її внучка ОСОБА_3 з 2013 року проживає в Польщі разом з позивачкою ОСОБА_1 та навчається там у ліцеї. Коли ОСОБА_3 приїжджала в Україну на канікули, то відповідач ніколи не цікавився нею, не приходив до неї, ніколи не дарував подарунків та нічого не купляв. Одного разу, коли ОСОБА_3 хотіла піти в цирк, то відповідач сказав, що немає грошей та давав дитині лише 100 грн. Відповідач не сплачував аліментів, нічого дитині не купляв, тільки один раз, коли був у Польщі, то купив одну блузку та спідницю. Більше дитиною він ніколи не цікавився.

Неповнолітня ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що коли їй було 8 років, то вона переїхала у Польщу, де проживає разом з мамою, позивачем по справі, та навчається у ліцеї в Варшаві. Відповідач ОСОБА_2 ніколи не спілкувався з нею, не цікавився її життям та здоров`ям, не платив їй аліментів, нічого їй не дарував, бо говорив, що немає грошей. Коли відповідач ОСОБА_2 був у Польщі на заробітках, то лише один раз прийшов до неї та купив їй спідницю. Обіцяв, що дасть гроші, однак так і не дав. Тому вона просить позбавити відповідача батьківських прав.

З свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 виданого 01.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 розірвано, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №152 від 01.09.2006 року. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоєно ОСОБА_7 прізвище ОСОБА_8 .

Від шлюбу у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого 14.06.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану м.Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області.

З розрахунку заборгованості по аліментах від 18.05.2022 року АСВП №51211464 вбачається, що станом на 01.05.2022 року у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заборгованість по сплаті аліментів становить 119257,28 грн.

Рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області №398 від 02.12.2021 року затверджено висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , стосовно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 безвідповідально ставиться до питання виховання своєї дитини та її матеріального забезпечення.

Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні. Він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти.

Відповідач вкрай формально ставиться до необхідності виконання обов`язку щодо утримання дитини та сплати аліментів.

Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні відповідачем його неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що відповідач намагався виконувати свої батьківські обов`язки.

Посилання відповідача на те, що він не бажає бути позбавленим батьківських прав, оскільки брав і бере активну участь у житті своєї дитини, а саме спілкується з нею, проводить спільно час та займається її вихованням,суд вважає такі надуманими та такими, щоне підтверджені жодними доказами, а навпаки спростовані в судовому засіданні поясненнями свідка та його неповнолітньої дочки. Інших доказів відповідачем суду не надано.

Висновок органу опіки і піклування Стрийської міської ради Львівської області від 02.12.2021 року про не доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України).

Суд не погоджується з наданим висновком, оскільки з дня його винесення відповідач не виявив бажання сплатити заборгованість по аліментах, приймати участь в житті дитини. Вказаний висновок, на думку суду, суперечить встановленим в судовому засіданні обставинами справи та суперечить інтересам дитини.

Зазначені висновки суду повністю узгоджуються з правовою позицією ВС в постанові від 13 березня 2019р. по справі №631/2406/15-ц.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На переконання суду, позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 не зашкодить інтересам дитини та її подальшому вихованню та утриманню.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи міститься достатньо доказів, які свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дочки ОСОБА_3 , його свідоме нехтування своїми обов`язками як батька, його небажання брати участь у фізичному і духовному розвитку дитини, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 25.05.2022 року.

Головуючий суддя С. С. Сас