Єдиний унікальний номер 725/8791/21
Номер провадження 2/725/2110/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2022 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

за участю секретаря: Майстрюк В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Посилався на те, що є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 12.12.2005 року.

Вказував, що у вищевказаній квартирі зареєстрований відповідач, однак з лютого 2020 року у вказаній квартирі не проживає, участі про утриманню квартири не приймає, особистих речей в квартирі немає, не користується цим житлом без поважних на те причин понад один рік.

Просив визнати відповідача таким, який втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач подав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, а також просив розглядати справу за його відсутності.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.12.2005 року ОСОБА_1 являється власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.10).

Відповідно до довідки про склад сім`ї №21 від 01.11.2021р., виданої ОСББ «Руська 233», ОСОБА_2 , 1989 р.н., зареєстрований в АДРЕСА_2 (а.с.24).

Згідно актів від 05.10.2020р., 08.04.2021р., 01.11.2021р., які підписали сусіди ОСОБА_2 , 1989 р. н., який зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , не проживає за зазначеною адресою з лютого 2020 року по даний час (а.с.21-23).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Об`єктом власності особи може бути зокрема житло - жилий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права (ст. 391 ЦК України).

За змістом ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником житлового будинку, квартири не позбавляє його права користування житловим приміщенням.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належать, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Статтею 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як роз`яснив Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.33 постанови від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду України № 6-158цс14 від 5 листопада 2014 року.

У позасудовому порядку спір між сторонами вирішено не було, у зв`язку з чим наявне оспорене право позивача використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб, за захистом якого він змушений був звернутися до суду.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 319, 405 ЦК України ст.ст. ст.ст. 4, 5, 10, 18, 133, 259, 263-265, 273, 280, 281, 282, 284 ЦПК України суд ,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 65,30 кв. м., в тому числі житловою 41,60 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька