ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 травня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/1901/20

Головуючий у першій інстанції Циганко М. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/51/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Онищенко О.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області,

третя особа: Прилуцька окружна прокуратура

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Циганка М.О. від 19 квітня 2021 року, місце ухвалення рішення м.Прилуки, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади, третя особа: Прилуцька окружна прокуратура,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади, в якому просив стягнути з Держави Україна через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області. В подальшому, 01.12.2020 року на адресу суду першої інстанції надійшло письмове клопотання позивача (а.с.71), в якому ОСОБА_1 просить вважати належним відповідачем Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, при цьому, виключити із числа відповідачів Державну казначейську службу України. У поданій ОСОБА_1 уточненій позовній заяві (а.с.73-76), позивач просив стягнути з Держави Україна за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області. Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 26.04.2020 року поліцейським Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Поповичем І.Д. відносно нього було винесено постанову серії БАА №030105 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., за керування автомобілем Москвич-412, д.н.з. НОМЕР_1 в м.Прилуки, в/м 12, поблизу будинку №149, в якому не працює, а саме, відсутній замок кришки багажника і паливного баку, що є порушенням підпункту г пункту 31.4.7. Правил дорожнього руху. Не погодившись із даною постановою, позивач оскаржив її в судовому порядку. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 26.05.2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено, при цьому, скасовано постанову серії БАА №030105 від 26.04.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за порушення ст.121 КУпАП, винесену поліцейським СРПП №2 Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Поповичем І.Д. Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.121 КУпАП щодо ОСОБА_1 . У позові ОСОБА_1 стверджує, що неправомірні дії поліцейського Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Поповича І.Д. призвели до порушення прав позивача, що стало підставою для його звернення до суду з позовом про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади. Позивач вказує, що моральна шкода полягає у приниженні його честі та гідності, моральних переживаннях через його незаконне притягнення до адміністративної відповідальності. У позові ОСОБА_1 зазначає, що під час оскарження незаконної постанови його встановлені життєві стосунки були порушені, він був вимушений відволікатись від звичайного життя, звертатись за наданням правової допомоги, звертатись до суду з метою захисту своїх прав. За даних обставин, позивач просив стягнути з Держави Україна за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

Протокольною ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17.09.2020 року було залучено до участі в справі Прилуцьку місцеву прокуратуру в якості третьої особи (а.с.49,зворот). Наказом Генерального прокурора від 17.02.2021 року №2ш встановлено в структурі та штатних розписах обласних прокуратур, а саме, у Чернігівській обласній прокуратурі, в тому числі, і Прилуцьку окружну прокуратуру (а.с.95-100).

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.04.2021 року відмовлено в повному обсязі у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.04.2021 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 19.04.2021 року підлягає скасуванню, оскільки воно є незаконним і необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи, при цьому, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми права, що призвело до неправильного вирішення справи. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що його притягнення до адміністративної відповідальності, із прийняттям відповідної постанови з порушенням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, та подальше закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із недоведеністю факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії поліцейського Поповича І.Д., як посадової особи, яка ініціювала та здійснювала вказане провадження. Апелянт стверджує, що вказані обставини необґрунтовано не буди прийняті до уваги судом першої інстанції при розгляді справи. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні однією з підстав для відмови у позові вказує на відсутність належних і допустимих доказів моральної шкоди, яка була заподіяна позивачу, при цьому, іншою підставою вказує на відсутність причинного зв`язку між діянням заподіювача і шкодою та вини заподіювача шкоди. Апелянт стверджує, що вказані висновки суду першої інстанції є взаємовиключними. В доводах апеляційної скарги апелянт ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, не врахував, що дії працівника поліції щодо складання відносно позивача постанови по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди. Оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із недоведеністю факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, свідчить про те, що позивача незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності, і відшкодування такої шкоди здійснюється відповідно до вимог закону.

У письмових поясненнях (а.с.125-127) Прилуцька окружна прокуратура просить апеляційну скаргу залишити без задоволення у зв`язку із її необґрунтованістю, та залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції від 19.04.2021 року.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.04.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади, третя особа: Прилуцька окружна прокуратура, без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.123,124,132), учасники даної спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами (а.с.6-8), що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.05.2020 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 . При цьому, судом скасовано постанову серії БАА №030105 від 26.04.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за порушення ст.121 КУпАП, винесену поліцейським СРПП №2 Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Поповичем І.Д. Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.121 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області залишено без задоволення, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.05.2020 року - залишено без змін (а.с.59-64).

У позові ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади, позивач стверджує, що неправомірні дії поліцейського Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Поповича І.Д. призвели до порушення прав позивача, що стало підставою для його звернення до суду з позовом про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади. Позивач вказує, що моральна шкода полягає у приниженні його честі та гідності, моральних переживаннях через його незаконне притягнення до адміністративної відповідальності. У позові ОСОБА_1 зазначає, що під час оскарження незаконної постанови його встановлені життєві стосунки були порушені, він був вимушений відволікатись від звичайного життя, звертатись за наданням правової допомоги, звертатись до суду з метою захисту своїх прав. За даних обставин, позивач просив стягнути з Держави Україна за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

Як вбачається із оскаржуваного рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.04.2021 року, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади, суд першої інстанції зазначив, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження висновку, що йому заподіяно моральну шкоду, що він поніс моральні страждання, та не довів наявність такої шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вину останнього в її заподіянні.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє часткове підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.04.2021 року про відмову у задоволенні вимог заявленого ОСОБА_1 позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та положеннями норм права, які регулюють спірні правовідносини.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Приписами статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Виходячи із приписів статей: 1173,1174,1176 ЦК України, правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає, як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними.

Згідно пункту 2 частини першої статті 1 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.5 статті 3 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відкодовується моральна шкода.

Згідно ч.1,ч.5,ч.6 статті 4 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом у зв`язку із недоведеністю факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу.

Відповідно до приписів ч.1,ч.2,ч.3 статті 23 ЦК України, яка регламентує відшкодування моральної шкоди, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський Суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v.BULGARIA, №68490/01, §62, ЄСПЛ, 12.07.2007 року).

У позові ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади, позивач стверджує, що неправомірні дії поліцейського Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Поповича І.Д. призвели до порушення прав позивача, що стало підставою для його звернення до суду з позовом про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади. Позивач вказує, що моральна шкода полягає у приниженні його честі та гідності, моральних переживаннях через його незаконне притягнення до адміністративної відповідальності. У позові ОСОБА_1 зазначає, що під час оскарження незаконної постанови його встановлені життєві стосунки були порушені, він був вимушений відволікатись від звичайного життя, звертатись за наданням правової допомоги, звертатись до суду з метою захисту своїх прав. За даних обставин, позивач просив стягнути з Держави Україна за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи позивача знайшли своє часткове підтвердження (в частині визначення розміру морального відшкодування на користь позивача) в ході апеляційного розгляду даної справи. Оскільки в ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами (а.с.6-8), що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.05.2020 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 . При цьому, судом скасовано постанову серії БАА №030105 від 26.04.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за порушення ст.121 КУпАП, винесену поліцейським СРПП №2 Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Поповичем І.Д. Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.121 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Апеляційний суд констатує, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, спричиненої позивачу, суд приймає до уваги характер та обсяг заподіяних ОСОБА_1 моральних страждань, їх тривалість та тяжкість вимушених змін у життєвих та суспільних стосунках позивача. При цьому, апеляційний суд виходить із засад виваженості, розумності, співмірності та справедливості.

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне визначити розмір морального відшкодування, яке підлягає стягненню на користь позивача, - 1 000 грн.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин апеляційний суд, відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в п.119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі №201/10234/20, провадження №14-77цс21. А саме, висновок відносно того, що Державне казначейство України не може бути окремим відповідачем у цих справах, оскільки належним відповідачем у цих справах є держава, як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі №242/4741/16-ц, від 31.10.2018 року у справі №383/596/15).

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.04.2021 року, скасувати. За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про відшкодування моральної (немайнової шкоди), завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади, задовольнити частково. При цьому, стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1 000 (одну тисячу) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 апеляційний суд вважає за необхідне відмовити.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 квітня 2021 року, скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про відшкодування моральної (немайнової шкоди), завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади, задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1 000 (одну тисячу) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 25.05.2022 року.

Головуючий: Судді: