Справа № 136/209/22
провадження № 2/136/81/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2022 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності по спадкуванню за законом на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до Липовецької міської ради (далі відповідач) з вимогами:

- визнати за ОСОБА_1 право власності по спадкуванню за законом на житловий будинок - "А" загальною площею 73,3 кв.м., житловою площею 56,4 кв.м.; ганок; сарай - "Б"; погріб - "п/Б"; літню кухню - "В"; ворота - "№1"; огорожу - "№2"; огорожу - "№3"; огорожу - "№4", що розташовані по АДРЕСА_1 .

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь позивача по батьковій лінії ОСОБА_2 , який до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким заповів частину його спадкового майна, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва своєму далекому родичу, який на даний час вказане спадкове майно оформив у нотаріальному порядку. Натомість залишилась інша частина спадкового майна, яке не було охоплено заповітом, а саме: житловий будинок із господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . З приводу вказаного будинку, який хоч і підлягає спадкуванню за законом, однак відповідних спадкоємців не залишилось, оскільки мати позивача розірвала шлюб з батьком ще 06.09.2006, а сам батько ОСОБА_3 рішенням суду визнаний безвісті відсутнім. Разом з тим, позивач вважає за можливе отримати спадкове майно свого батька, крім того вона прийняла спадщину після смерті дідуся, оскільки будучи онукою, після його смерті проживала та була зареєстрована разом із ним, а тому відноситься до спадкоємців п`ятої черги за законом. Так як у позивача виникла необхідність успадкувати вищезгаданий будинок, який належав дідусю, вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивачем не було надано документи про право власності на майно дідуся, які були втрачені. Отже, позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 07.02.2022 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також було витребувано спадкову справу ОСОБА_2 .

Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представник у своїй заяві визнав позов і просив розглядати справу без нього.

У судове засідання позивач не з`явилась, однак у своїй заяві просила суд про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити.

З огляду на те, що в підготовче судове засідання сторони не з`явились, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами.

Як визначено у ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках.

Суд зауважує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Згідно зі свідоцтвом про народження позивача її батьками є ОСОБА_3 - батько та ОСОБА_4 - мати (а.с. 4), які були у шлюбі до 06.09.2006 (а.с. 6). Крім того, батька позивача за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 20.07.2006 було визнано безвісно відсутнім (а.с. 8). Позивач разом зі своєю матір`ю проживали з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ,, який і належав останньому, що підтверджується довідками виданими Липовецькою міською радою (а.с. 12-13). Після смерті ОСОБА_2 , який доводився позивачеві дідусем по лінії батька, вона виявила бажання успадкувати будинок дідуся де вони разом жили, однак коли вона звернулася до нотаріуса їй було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів на таке майно (а.с. 15). З матеріалів спадкової справи ОСОБА_2 вбачається, що за життя він склав заповіт, яким заповів частину його спадкового майна, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_5 , який на даний час вказане спадкове майно оформив у нотаріальному порядку. Натомість залишилась інша частина спадкового майна, яке не було охоплено заповітом, а саме: житловий будинок із господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Спадкоємцем першої черги за законом є ОСОБА_3 - син ОСОБА_2 , який є батьком позивача.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як визначено в ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Позивач не може в нотаріальному порядку оформити неохоплену заповітом спадщину дідуся через відсутність у неї правовстановлюючого документу на спадкове майно, а тому обґрунтовано звернулася до суду з позовом в частині визнання права власності на спадкове майно.

Як визначено у ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Разом з тим, згідно зі ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Також згідно зі ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

В силу вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а згідно з ч.ч. 3 та 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що частина спадкового майна ОСОБА_2 , а саме: житловий будинок із господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , не було охоплено заповітом. Також встановлено що в такому будинку зі спадкодавцем проживала його онука - позивач і продовжувала там проживати після його смерті протягом шести місяців. Крім того, єдиним спадкоємцем першої чарги за законом був син спадкодавця, який помер до відкриття спадщини.

Суд, оцінюючи надані позивачем докази вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування.

Суд вважає, що наявність невизнаних прав позивача щодо можливості її успадкувати неохоплений заповітом дідуся житловий будинок з господарськими спорудами є очевидною, а сама позивач його спадщину прийняла, інших спадкоємців за законом не встановлено. Разом з тим, представником відповідача було подано заяву про визнання позову.

У відповідності до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону й порушує права інших осіб. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права власності по спадкуванню за законом на належний покійному ОСОБА_2 житловий будинок - "А" загальною площею 73,3 кв.м., житловою площею 56,4 кв.м.; ганок; сарай - "Б"; погріб - "п/Б"; літню кухню - "В"; ворота - "№1"; огорожу - "№2"; огорожу - "№3"; огорожу - "№4", що розташовані по АДРЕСА_1 , ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258259, 263265, 273279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (місцезнаходження: вул. Героїв Майдану, буд. 4, м. Липовець, Вінницький р-н, Вінницька обл., ЄДРПОУ - 04325957) про визнання права власності по спадкуванню за законом на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності по спадкуванню за законом на житловий будинок - "А" загальною площею 73,3 кв.м., житловою площею 56,4 кв.м.; ганок; сарай - "Б"; погріб - "п/Б"; літню кухню - "В"; ворота - "№1"; огорожу - "№2"; огорожу - "№3"; огорожу - "№4", що розташовані по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО