ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/251/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/3952/21 Категорія: 304030000 Годік Л. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,
Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б.
за участю секретаряЧуйко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Іванова Анатолія Анатолійовича на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Умань-Арго» про розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Умань-Агро» про розірвання договору оренди землі.

Позов обґрунтовано тим, що 07 серпня 2008 року між його матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ДП «Ілліч - Агро Умань» відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» було укладено договір оренди землі № 403, за яким ОСОБА_2 передала, а ДП «Ілліч - Агро Умань» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку, яка належала ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 962984 площею 3,7782 га, кадастровий номер :03:000:0938, розташовану на території Томашівської сільської ради Уманського району Черкаської області, надану для товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 20 років.

Позивач вказав, що його мати, укладаючи даний договір оренди землі, розраховувала на те, що по закінченню строку дії договору, а саме в 2028 році, вона припинить продовження дії даного договору та буде використовувати земельну ділянку у власних цілях з 2028 року.

В подальшому 30 травня 2012 року даний договір оренди землі було зареєстровано у міськрайонному управлінні Держкомзему у м. Умань та Уманському районі Черкаської області.

08 жовтня 2014 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищезазначену земельну ділянку та, ознайомившись з договором оренди землі № 403, дізнався, що ДП «Ілліч - Агро Умань» неналежно виконав свій обов`язок з державної реєстрації договору оренди землі, зареєструвавши даний договір після 4 років підписання сторонами вказаного договору, внаслідок чого відповідач протиправно збільшив строк оренди земельної ділянки.

Посилаючись на такі доводи, позивач просив розірвати спірний договір оренди землі № 403 від 07 серпня 2008 року та стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не надано доказів, що він звертався до відповідача із заявою про намір розірвати договірні відносини щодо оренди. Позивач, який після смерті матері ознайомився з договором оренди землі № 403 з 2014 року, був обізнаний про усі істотні умови спірного договору. У нього не виникало питань щодо законності цього договору, що свідчить про відсутність заперечень проти умов договору та фактично згоду на подальше виконання його умов.

Крім того судом вказано на те, що право позивача скористатися умовами договору оренди землі, передбаченими п. 32 (зокрема припинити дію договору шляхом його розірвання), виникло з того моменту коли він міг звернутися з вимогою до орендаря з приводу розірвання договору, а саме з моменту реєстрації права власності 08 жовтня 2014 року. Проте позивач звернувся до суду після спливу позовної давності, що і стало підставою для відмови у позові.

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням, вважаючи його незаконним та таким, що порушує норми процесуального права, оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що позивач не вказував у позовній заяві коли саме він ознайомився із договором оренди землі (якого саме року) та через свою юридичну необізнаність та некомпетентність у чинному законодавстві ОСОБА_1 не міг роз`яснити законність договору, тому і не знав про порушення своїх прав та зловживання правами відповідачем аж до звернення за правовою допомогою до адвокатського бюро.

Проте позивач після отримання спадщини дізнався, що відповідач неналежно виконав свій обов`язок з державної реєстрації договору оренди землі, зареєструвавши даний договір після 4 років підписання сторонами такого договору, внаслідок чого ДП «Ілліч-Агро Умань» протиправно збільшило свій строк оренди земельної ділянки. Вказане свідчить про наявнійсть значної міри позбавлення того, на що орендодавець розраховував при укладенні договору оренди землі.

Апелянт також зазначає, що оскільки справа була розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, то у позивача не було можливості вчасно надати суду належні заперечення, що призвело до винесення судом необ`єктивного рішення.

23 грудня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від дочірнього підприємства «Умань-Агро» в інтересах якого діє адвокат Яцкевіч Т.Л. У наданому відзиві представник відповідача зазначає про дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, його законності та обгрунтованості, у зв`язку із чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2021 року без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає даним вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 962984, що виданий 07 серпня 2008 року, належала земельна ділянка площею 3,7782 га, яка розташована в адмінмежах Томашівської сільської ради Уманського району та надана для ведення особистого селянського господарства (а.с. 9).

07 серпня 2008 між ОСОБА_2 та ДП «Ілліч - Агро Умань» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» було укладено договір оренди землі № 403, за яким ОСОБА_2 передала, а ДП «Ілліч - Агро Умань» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку, яка належала ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 962984, площею 3,7782 га, кадастровий номер :03:000:0938, розташовану на території Томашівської сільської ради Уманського району Черкаської області, надану для товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 20 років (а.с. 10-11).

Післі смерті ОСОБА_2 02 квітня 2014 року спакоємцем вказаної земельної ділянки став ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 08 жовтня 2014 року (а.с. 12).

Відповідно до пунктів 1, 2 договору оренди земельної ділянки, укладеного 07 серпня 2008 року між спадкодавцем ОСОБА_2 та відповідачем - дочірнім підприємством «Ілліч-Агро Умань» ВАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», орендодавець ОСОБА_2 передала відповідачу у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,7782 га, що належить орендодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 962084, яка знаходиться на території Томашівської сільської ради.

Пунктом 7 договору встановлено, що він укладений на 20 років, починаючи з дати його державної реєстрації. Пунктом 18 договору визначено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у п`ятиденний термін після державної реєстрації цього договору за актом прийому-передачі.

Крім того пунктом 37 договору визначено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповідно до відмітки в договорі його зареєстровано у відділі Держкомзему у м. Умані та Уманському районі 30 травня 2012 року, про що у Державному реєстрі земель зроблено запис за № 05363 (а.с. 11).

Відповідно до відомостей, викладених у відзиві на позов та довідці щодо орендної плати, орендодавцю ОСОБА_2 у 2012-2015 роках нараховувалась орендна плата та виплачена загальна сума 85 722, 99 грн із вирахуванням податків та зборів.

Після її смерті позивачу ОСОБА_1 за період з 2016 року по 2021 рік виплачена орендна плата у загальному розмірі 70 233,92 грн, утримано податок на доходи у розмірі 17 013,18 грн (а.с. 40).

У своєму позові ОСОБА_1 просив розірвати договір оренди землі від 07 серпня 2008 року. Як на підставу вказував на те, що його мати за життя розраховувала після закінчення строку дії договору у 2028 році використовувати належну їй земельну ділянку у власних цілях, однак внаслідок протиправоного збільшення відповідачем строку оренди вказаною земельною ділянкою, права покійної матері та його, як спадкоємця останньої, порушені.

Згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі в редакції на час виникнення даних правовідносин) договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії).

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Крім того положеннями частини 1 ст. 32 вказаного Закону також визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 суд вказав на те, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з таким позовом у разі, якщо є об`єктивні обставини, що вказують на наявність значної міри позбавлення того, на що орендодавець розраховував при укладенні договору оренди земельної ділянки, зокрема: чи мав орендодавець можливість контролювати дії орендаря з державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, оскільки передача земельної ділянки відбулася у день підписання договору оренди, а державна реєстрація лише через чотири роки, та чи мав орендодавець підстави розраховувати, що строк дії договору оренди закінчиться саме у 2028 році.

Проте суд першої інстанції не врахував, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем орендодавця ОСОБА_2 , яка укладала спірний договір оренди, і не довів у суді про порушення своїх прав даним правочином. Він не був орендодавцем земельної ділянки і йому не належало право власності або користування зазначеною землею.

Також позивач не надав до суду належних та допустимих доказів того, що відповідач допустив істотне порушення договору оренди землі, яким орендодавець ОСОБА_2 за життя, внаслідок завданої таким порушенням шкоди, значною мірою була позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Крім того позивач не довів відсутність у орендодавця об`єктивної можливості проконтролювати виконання орендарем умови щодо державної реєстрації підписаного сторонами договору оренди земельної ділянки та чи мала спадкодавиця підстави розраховувати, що договір закінчиться у 2028 році.

Юридична необізнаність орендодавця та звернення спадкоємця орендодавця у 2021 році за правовою допомогою не є об`єктивною обставиною, що підтверджує наявність вказаних вище підстав для обгрунтованості вимог позивача щодо порушення відповідачем прав його матері та його прав як спадкоємця.

Більш того як спадкодавиця, так і сам спадкоємець ОСОБА_1 протягом тривалого часу приймали умови договору та отримували орендну плату від відповідача на підставі спірного договору оренди.

Інших обставин, які б свідчили про наявність підстав для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки, невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 Закону Закону «Про оренду землі» та умовами договору, позивач не зазначив і суд не встановив.

За таких обставин колегія суддів не вбачає достатніх підстав для задоволення позову.

В той же час суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 саме у зв`язку зі спливом строків позовної давності.

На підставі приведених вище доводів суд апеляційної інстанції з цим не погоджується.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові, та застосовується тільки до обгрунтованих позовних вимог. У разі, коли суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необгрунтованими, суд повинен відмовити у задоволенні позову саме з цієї підстави.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 зауважив, що позовна давність не припиняє існування цивільного права чи інтересу. Її сплив (за умови подання боржником у спорі заяви про її застосування) може бути лише перешкодою для захисту цього права та інтересу судом, якщо є підстави для задоволення відповідного позову.

При цьому суд першої інстанції не зробив однозначного висновку щодо обгрунтованості чи безпідставності позову ОСОБА_1 та висловив висновок щодо пропуску строку позовної давності.

У зв`язку із неправильним застосуванням судом норм матеріального права оскаржуване рішення суду необхідно змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Доводи апелянта щодо відсутності у нього можливості вчасно надати суду належні заперечення у зв`язку розглядом справи колегією суддів відхиляються, оскільки позивач не був позбавлений права у порядку ст. 179 ЦПК України надати до суду відповідь на відзив відповідача та викласти свої мотиви щодо відхилення доводів, викладених у відзиві.

Керуючись ст.ст. 35, 141, 258, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Іванова Анатолія Анатолійовича задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2021 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення у редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 14 січня 2022 року.

Судді