Справа № 727/139/22
Провадження № 2-о/727/24/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022р. о 15.00 год. Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючої судді - Слободян Г.М.

за участю секретаря - Івасишин О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (фактичне місце проживання АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькій області Управління державної реєстрації Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) (м. Чернівці вул.. О. Кобилянської, 7) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, -

ВСТАНОВИВ:

В суд звернулася ОСОБА_1 ; заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькій області Управління державної реєстрації Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

В обґрунтування заяви позивачем ОСОБА_1 зазначено, що вона діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що малолітній ОСОБА_2 народився м Єнакієва Донецької області, його біологічним батьком був ОСОБА_3 який у відповідності до свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в м. Єнакієва Донецької області.

Зазначає в заяві, що з ОСОБА_3 ю проживала у фактичних шлюбних відносинах, останній у збройних формуваннях не брав участь, у військових діях не участував; стверджує, що її чоловік працював у Другій філії Єнакієвського металургійного заводу.

Окрім наведеного, аргументує заявлені вимоги і тим, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану громадян не виявилося за можливе, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та факт смерті на території, непідконтрольній державній владі території України, що відповідно до Постанови Верховної ради України від 17.03.2015 року №254-УІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» одночасно є тимчасово окупованою територією України, це довідка про причину смерті та свідоцтво про смерть, що видані медичними закладами, органами реєстрації та іншими незаконними органами (установами), що знаходяться на території, непідконтрольній державній владі України.

Встановлення факту смерті для заявника має юридичне значення, так як свідоцтво про смерть видане на території, так званої, Донецької Народної Республіки є недійсним, оскільки видане органом, який не має права їх видати, бо знаходиться на тимчасово окупованій території України, а також і для отримання допомоги по втраті годувальника на дитину.

Заявниця ОСОБА_1 та в її інтересах представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про час і місце його проведення були повідомлені належним чином, через канцелярію суду представником заявника надано заяву про розгляд справи без його участі та участі його довірительки; заяву підтримали в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькій області Управління державної реєстрації Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ), в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення були повідомлені належним чином.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народилася в м. Чернівці, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 1-м відділом ЧМВ УМВС України в Чернівецькій області 17.09.2002 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживає в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (а.с. 7,12, 14).

Дитина ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Єнакієво Донецької області, Україна актовий запис 2671 (а.с. 13). Дане свідоцтво про народження видане Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 26.10.2016 року. Дитина записана зі слів матері.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець м. Єнекієво Донецької області, був громадянином України та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , в цьому ж місті і був похований 01.04.2021 року, що вбачається з довідки про поховання (а.с. 9)

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали в цивільних шлюбних відносинах.

Свідоцтво про смерть гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 43 років у м. Єнакієво, Донецька область, Україна, № 234106 ДНР від 25.06.2021 року, видане відділом РАЦС Єнакієвського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, за фактом його смерті, актовий запис № 510, є невстановленого зразка та не відповідає державним вимогам (а.с.6).

Згідно копії довідки про причину смерті № 14 виданої 31.03.2021 року ОСОБА_5 , помер у віці 43 років ІНФОРМАЦІЯ_6 , причина смерті: Інфаркт головного мозку при гіпертонічній хворобі (а.с. 7, 8).

Суд, задовольняючи заяву, виходить з наступного. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасового окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

У відповідності з ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Судом встановлено, що до суду звернулася ОСОБА_1 так як позбавлена можливості в установленому законом порядку вирішити питання щодо отримання свідоцтва про смерть встановленого державного зразка, з заявою про встановлення факту смерті цивільного чоловіка ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, а саме м. Єнакієво Донецької області, Україна, який відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 року (зі змінами) «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, так як останній відмовлено у державній реєстрації смерті з підстави невідповідності медичної довідки та свідоцтва про смерть формі, встановленої законодавством України.

Суд вважає, що факт того, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 43 роки в м. Єнакієво Донецької області, Україна, який проживав за адресою: АДРЕСА_3 ; причина смерті: Інфаркт головного мозку при гіпертонічній хворобі, знайшов своє підтвердження в наданих суду доказах, зокрема і побічно підтверджується довідкою про смерть від 31.03.2021 року № 14.

Відповідно до ст. 14 глави 4 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. А тому суд при оцінці доказів бере до уваги практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, суд при розгляді даної справи враховує висновки Європейського суду з прав людини, які зроблені у справах проти Туреччини, зокрема у справі "Loizidou v Turkey", а також у справі "Cyprus v Turkey", а також проти Молдови та Росії, зокрема у справі "Mozer v Republic of Moldova and Russia", "Haseu and Others v Moldova and Russia", де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у наданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади, протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це б становило позбавлення їх прав, що їм належить.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17 (адміністративне провадження № К/9901/2383/17).

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини та практику ВС, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та немайнових особистих прав заявника, суд виходить з дотримання вимог ст. 294 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів в сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на окупованій території.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті у заявниці є об`єктивні перешкоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Враховуючи вищенаведене, наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що є підстави для встановлення факту, який має юридичне значення щодо якого заявник звернулася з відповідною заявою. А тому, заява підлягає задоволенню, як така, що грунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та перевірена наданими доказами.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 4, 76-89, 258-259, 263-265, ч. 4 ст. 268, ч. 5 ст. 272, 273, 293-294, 317, 319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (фактичне місце проживання АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькій області Управління державної реєстрації Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) (м. Чернівці вул.. О. Кобилянської, 7) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець м. Єнакієво Донецької області, громадянин України, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Єнакієво Донецької області, Україна, у віці 43 років, зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_3 ; причина смерті: Інфаркт головного мозку при гіпертонічній хворобі.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.01.2022 року.

Суддя Слободян Г.М.