2/303/2536/21
Номер рядка статистичного звіту 9
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участю секретаря судових засідань Зарева А.Ю.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради у Закарпатській області, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора.

Заяву мотивує, тим, що за рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 28 березня 2017 року № 75, технічного паспорта на нерухоме майно, виданого комунальним підприємство «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 07 березня 2017 року та за договором дарування квартири АДРЕСА_1 від 20 листопада 2008 року, зареєстровано об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки комунального підприємства «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 03 травня 2018 року №57-вих зазначено, що за будинковолодінням за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 01.01.2013 року зареєстровано шість квартир: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_1 та нежитлове вбудоване приміщення №1. Тобто від початку існування будівлі та до 28 березня 2017 року, даний об`єкт майна згідно документів на майно рахувалось як квартира АДРЕСА_9 .

За рішенням Мукачівського міськвиконкому про присвоєння поштової адреси квартири АДРЕСА_9 було зареєстрована в житловий будинок по АДРЕСА_3 .

Вказує, що обов`язковою умовою для проведення державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна - це наявність документу, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Натомість, згідно витягу із реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 90544945 від 26.06.2017 року в підставі для присвоєння права власності на житловий будинок відсутній даний документ. Отже, враховуючи вище зазначене, державна реєстрації права власності за ОСОБА_2 на новозбудований об`єкт нерухомого майна що знаходиться в АДРЕСА_3 , проводилась в незаконний спосіб.

Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що право власності за будинковолодіння АДРЕСА_2 , зареєстровано в супереч Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому вважає, що позовні вимоги повинні бути задоволені.

Крім того вказує, що ст. 261 Цивільного кодексу зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 257 Цивільного кодексу України визначено що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Посилається, що вищезазначену інформацію, він отримав у вересні місяці 2019 року, готуючи позовну заяву про скасування права власності на земельну ділянку, яка знаходиться по АДРЕСА_3 , за ОСОБА_2 (справа 303/6789/19).

Таким чином, просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області Мангур Роберта Васильовича про державну реєстрацію права та їх-обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 35862884 від 26.06.2017 року, на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , власником якого являється ОСОБА_2 .

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 08 лютого 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

03.03.2022 року представник відповідача подав відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Зазначає, що позивач вказує на недотримання державним реєстратором вимог, встановлених для реєстрації речових прав на об`єкт незавершеного будівництва та новозбудований об`єкт нерухомого майна, однак ним не надано жодних доказів чи документів, якими майно кв. АДРЕСА_10 , є об`єктом незавершеного будівництва, чи новозбудованим майном, а відтак, твердження про проведення державної реєстрації речових прав на таке майно у незаконний спосіб є необґрунтованими. Також зазначає, що державний реєстратор прав на нерухоме майно не має ні права, ні обов`язку встановлювати законність наданого договору дарування чи рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради №75 від 28.03.2017р., яким майну присвоєно окрему юридичну адресу, а виключний перелік підстав для відмови у вчиненні реєстраційної дії визначений ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Враховуючи вказане, просив в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до даних витягу з рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 28.03.2017 № 75, з метою виділення в окремі об`єкти нерухомого майна, житловому будинку літери В, загальною площею 75,40 кв.м, житловою площею 36,60 кв.м з належними до нього надвірними спорудами, які розташовані на земельній ділянці площею 485 кв.м на території домоволодіння по АДРЕСА_3 та належать ОСОБА_2 , присвоєно окремі поштові адреси - АДРЕСА_3 (а.с. 6).

На підставі вказаного рішення за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 90544945 від 26.06.2017 року (а.с. 9).

Відповідно до інформаційної довідки КП «Мукачівське МБТІ та ЕО» від 03.05.2018 року № 57-вих, в домоволодінні за адресою АДРЕСА_3 станом на 01.01.2013 року зареєстровано шість квартир: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_1 та нежитлове вбудоване приміщення №1 (а.с.11).

Звертаючись до суду з позовом, позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області Мангур Роберта Васильовича про державну реєстрацію права та їх-обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 35862884 від 26.06.2017 року, на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , власником якого являється ОСОБА_2 .

Перевіряючи обґрунтованість таких вимог позивача, суд виходить з наступного.

За змістом ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що,здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Статтями 316, 317, 319, 321 ЦК України визначено, що право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власність зобов`язує, держава не втручається в здійснення власником права власності.

Функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Гарантування державою об`єктивності, достовірності, повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження й обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав є загальними засадами цієї реєстрації (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За загальним правилом державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав (абзац четвертий частини п`ятої статті 3 зазначеного Закону).

Згідно до частини першої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Тобто відповідно до цієї норми права належними способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Тобто державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

Враховуючи, що заявлені позовні вимоги, а саме скасування рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень є похідними від вимоги про визнання недійсним відповідно правового акту, на підставі якого відбулась державна реєстрація, а доказів щодо їх незаконності матеріали справи не містять, тому в їх задоволенні слід відмовити.

Тому з урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи(Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради у Закарпатській області, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_11 .

Відповідачі: Мукачівська міська рада, м.Мукачево, пл.Духновича,2; ОСОБА_2 , АДРЕСА_7 .

Рішення суду виготовлено 25 травня 2022 року.

Головуюча О.В.Гутій