2/214/2654/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 квітня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить : визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №11687, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною від 27.05.2021 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 006-26034-110411 від 11.04.2011 року заборгованості в розмірі 18 857,53 грн. Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

В обґрунтування пред`явлених вимог зазначив наступне. Предметом даної позовної заяви є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 11687 від 27.05.2021 року, який було вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з громадянина України, яким є ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованості за кредитним договором №006-26034-110411 від 11.04.2011 року у розмірі 18 857,53грн. Позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, подається протягом 3 років з моменту його вчинення до суду за місцем реєстрації позивача або за місцем знаходження відповідача. Повідомляє суду, що з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» позивач жодних договірних відносин не мав, також останній не згодний з нарахованою сумою заборгованості за кредитнім договором № 006-23034-110411 від 11.04.2011 року. 14.12.2021 з офіційного сайту «Дія», він дізнався про те, що відносно нього постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. відкрито виконавче провадження № 67809813 від 08 грудня 2021 року, щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. (далі - третя особа), про стягнення з громадянина України, яким є ОСОБА_1 (далі-позивач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованості за кредитним договором № 006-23034-110411 від 11.04.2011 року у розмірі 18 857, 53 грн. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження позивач дізнався про зміст виконавчого напису нотаріуса від 27 травня 2021 року про стягнення з нього на підставі кредитного договору №006-23034-110411 від 11.04.2011 року, укладеного з AT «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, відповідно до змісту виконавчого напису, на підставі договорів відступлення прав вимоги став відповідач, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал». За виконавчим написом нотаріуса сума заборгованості перед відповідачем за 15.04.2020 року по 07.04.2021 року становить 17 657, 76 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 10 876, 00 грн.; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 6 781, 76 грн., також за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача в розмірі 1 199,77 грн.; загальна сума заборгованості становить 18 857, 53 грн. Звертає увагу суду, що позивачем з ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір №006-26034-110411 від 11.04.2011 року на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, але ж із заявою про вчинення виконавчого напису до нотаріуса звернувся відповідач, втім жодних доказів на підтвердження відчуження права вимоги матеріали виконавчого провадження не містять. Вказані обставини не дають підстав вважати вказаний у виконавчому написі розрахунок заборгованості безспірним, а виконавчий напис таким, що вчинений відповідно до чинного законодавства України. Після введення в березні місяці 2015 року тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» та з 05.10.2015 року та введення процедури ліквідації банку з 05.10.2015 року позивач карткою не користувався. Пролонгації строку кредитної лінії з початку ліквідації ПАТ «Дельта Банк» не було і не могло бути. Кредитори не вчиняли жодних дій щодо примусового стягнення заборгованості по договору №006-23034- 110411 від 11.04.2011 року до 27.05.2021 року. Таким чином, при вчиненні спірного виконавчого напису, було порушено імперативні вимоги ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», у зв`язку з тим, що з дня виникнення права вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 кредитних коштів минуло більше трьох років. В порушення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за №1172, оскаржуваний нотаріальний напис було вчинено не на нотаріально посвідченому договорі та без засвідчення стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків їх погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. не мала повноважень вчиняти виконавчий напис № 11687 від 27.05.2021 року, тому вимушений звернутися до суду з даним позовом. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Повідомляє суду, що позивач жодного разу не отримував ні від ПАТ «Дельта Банк», ні від його начебто правонаступників повідомлення про зміну кредитора в зобов`язанні з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором, на підставі якого було вчинено виконавчий напис. Також за весь час не отримував жодних претензій від відповідача щодо погашення нібито існуючої заборгованості, відомостей про її розмір, а тому позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорювати вимоги відповідача, або ж їх виконати, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Вважає, що виконавчий напис винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки на сьогоднішній день передбачена можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. При вчиненні виконавчого напису не дотримано принципу безспірності заборгованості, оскільки відповідачем, всупереч законодавства, не було надано нотаріусу документів, які б підтверджували право відповідача вимоги до позивача за кредитним договором, який він уклав з банком 11 квітня 2011 року, а нотаріус, в свою чергу не перевірив зміст та наявність договорів, на які вказав у виконавчому написі та на які відповідач посилався як на підставу виникнення у нього права вимоги про стягнення заборгованості, він не згоден з нарахованою сумою заборгованості у розмірі, який визначив стягувач, вважає дану заборгованість по кредитному договору спірною. Як вбачається з копії договору між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» №006-26034-110411 від 11.04.2011 року, укладено договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки № НОМЕР_1 зі встановленням ліміту кредитної лінії 1 800,00 грн. кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. У виконавчому написі зазначено, що: «Строк платежу за кредитним договором № 006-26034-110411 від 11.04.2011 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. стягнення заборгованості проводиться за період з 15.04.2020 року по 07.04.2021 року. Сума заборгованості складає 18 857, 53 грн. Згідно 4,1 ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно умов кредитного договору, строк платежу настав саме 11.04.2012 року, після спливу якого, а саме на наступний календарний день - 12.04.2012 року у кредитора виникає право вимагати повернення боргу, яке останній має право реалізувати на протязі трьох років тобто строком до 12 квітня 2015 року. Ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.п. 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Отже, для вчинення виконавчого напису, повинно одночасно настати дві умови: перша умова: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; друга умова: з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Так, з дня виникнення права вимоги, а саме з 12.04.2012 року і до дня вчинення виконавчого: напису - 27.05.2021 року, минуло більше ніж три роки, а отже на момент звернення кредитора до нотаріуса, останнім пропущено трьохрічний строк, на протязі якого кредитор має право вимагати повернення заборгованості. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача: (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). З огляду на вищевикладене, приватним нотаріусом неправомірно проігноровано факт пропуску кредитором трьох річного строку, на протязі якого кредитор має право вимагати повернення заборгованості, що суперечить приписам ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» та пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Крім того, п.п. 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Слід зазначити, що п. 2. Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172, був визнаний незаконним та нечинним, на підставі Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14. За даних обставин, з моменту визнання Київським апеляційним адміністративним судом, на підставі вищевказаної постанови суду, незаконним та нечинним пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не відносяться до документів, що підтверджують безспірність заборгованості, а тому на них не може бути вчинено нотаріусом виконавчого напису. Ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За даних обставин, виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, адже вчинений з грубим порушенням норм Законодавства України. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», п. 284 Інструкції та п.1 Переліку. Укладений між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем кредитний договір, який був підставою для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. В той же час приватним нотаріусом, при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, визнані нечинними з дня їх прийняття. Таким чином, в даному випадку у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису, кредитний договір не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться, у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Також звертає увагу суду щодо тексту оспорюваного виконавчого напису, приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.87 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за №1172. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністру України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально досвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підстав для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Ухвалою від 06.03.2017 року у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання. Касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року яка, згідно інформації ЄДРСР, опублікована 13.11.2017, тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 була відновлена. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2С17 №92. Вказане свідчить про те, що на момент вчинення виконавчого напису п. 2 Переліку був нечинним, а тому застосуванню приватним нотаріусом не підлягав. Отже, вважає виконавчий напис вчинено із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за написом та безспірності характеру правовідносин сторін, отже вимога відповідача не є безспірною, та не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріального напису. Враховуючи все вищевикладене, позивач вважає, що є достатні правові підстави вважати виконавчий напис №11687, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. від 27.05.2021 року, щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 006-26634-110411 від 11.04.2011 року, вчиненим з порушенням вимог законодавства та таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, відзиву на подавав, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О., в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин нявки суду невідомі.

У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: виконавчий напис (а.с. 13), договір (а.с. 14-15), заява про примусове виконання рішення (а.с. 15), договір про відступлення право вимоги (а.с. 37-39), додаток до договору про відступлення право вимоги (а.с. 40), претензія (а.с. 41).

Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, викладеними у п.45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом. Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Суд, керуючись вимогамист.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: виконавчий напис (а.с. 13), заяву про примусове виконання рішення (а.с. 15), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме вчинення виконавчого напису та відкриття виконавчого провадження.

Суд вважає належним доказом: договір (а.с. 14-15), так як цей доказ містить інформацію, що стосується предмету доказування, а саме кредитно-договірних зобов`язань, в межах яких вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості.

Суд вважає належними доказами: договір про відступлення право вимоги (а.с. 37-39), додаток до договору про відступлення право вимоги (а.с. 40), претензію (а.с. 41), так як ці докази містять інформацію, що стосується предмету доказування, а саме набуття відповідачем права вимоги за кредитним договором.

Суд, відповідно до с.78 ЦПК України вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» 11 квітня 2011 року укладено договір № 006-26034-110411 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки № НОМЕР_1 в національній валюті України «гривня». Відповідно до п. 1.3 договору банк надає клієнту кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100 000 грн. та на день укладення договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 1 800 грн. Відповідно до п. 1.5 договору кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Вказані обставини встановлені договором (а.с. 14-15).

15.04.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал», було укладено договір №2226/К про відступлення прав вимоги, згідно якого правонаступником всіх прав та обов`язків за кредитним договором № 006-26034-110411 від 11 квітня 2011 року, укладеним ОСОБА_1 з ПАТ «Дельта Банк», є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал», що вбачається з договору (а.с.37-39), додатку №1 (а.с.40).

27 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., вчинено виконавчий напис за реєстровим номером №11687, в якому зазначено, що ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором № 006-26034-110411 від 11 квітня 2011 року, укладеним з АТ «Дельта Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги за кредитним договором №2226/К від 15.04.2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал». Строк платежу за кредитним договором № 006-26034-110411 від 11 квітня 2011 року настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 15.04.2020 року по 07.04.2021 року. Сума заборгованості становить 17 657,76 грн., що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 10 876,00 грн.; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 6 781,76 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача, які підлягають стягненню з боржника. Загальна сума заборгованості боржника становить 18 857 грн. 53 коп. Вказані обставини встановлені виконавчим написом (а.с. 13).

З 05.10.2015 року позивач платіжною карткою не користувався. Позивач не отримував жодних претензій від відповідача щодо погашення заборгованості, відомостей про її розмір, що встановлено поясненнями позивача, викладеними у позові.

17.09.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №11687, виданого 27.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., про стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 18857,53 грн., що вбачається з заяви (а.с.15).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються ЦК України, Законами України «Про нотаріат».

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як слідує зі ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», п.п.1.1, 1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року (із змінами, внесеними згідно з постановами КМУ № 2075 від 11.11.99, № 693 від 24.04.2000, № 1602 від 29.11.2001, № 662 від 26.11.2014).

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Вказані приписи кореспондуються з підпунктами 1.1, 1.2. п. 1, 3.1. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з тим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України №662 від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню Перелік документів, в редакції згідно постанови КМУ № 1602 від 29.11.2001. Пунктом 1 зазначеного Переліку документів, редакції згідно постанови КМУ № 1602 від 29.11.2001, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, відповідно до підпунктів 5.1, 5.2 п. 5 «Викладення виконавчого напису» глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Безспірний борг це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів с.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так саме має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Судовим розглядом встановлено, що 27 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. за заявою ТОВ « Фінансова компанія «Кредит-Капітал» вчинено виконавчий напис за реєстровим номером №11687, за яким з ОСОБА_1 на користь правонаступника всіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк» - ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», стягнуто заборгованість за кредитним договором № 006-26034-110411 від 11 квітня 2011 року, укладеним ОСОБА_1 з ПАТ «Дельта Банк», в сумі 17567,76 грн., а також плату за вчинення цього виконавчого напису, а всього 18857,53 грн.

Разом з цим, відповідач не міг надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченої угоди, з огляду на те, що договір № 006-26034-110411 від 11 квітня 2011 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» не був нотаріально посвідчений. Таким чином, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. не дотримано вимог п. 2 Переліку документів, на які він посилається у виконавчому написі №11687. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 зробила висновок, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі».

Судом встановлено, що будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від ТОВ «ФК «АЛАНД» позивач не отримував.

Претензію від 10.04.2021 року, складену ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на ім`я ОСОБА_1 (а.с.41), суд не приймає до уваги, оскільки відповідачем не надано суду доказів надіслання позивачеві зазначеної претензії та її отримання останнім.

Окрім того, при вчиненні виконавчого напису, ОСОБА_1 фактично був позбавлений можливості заявити вимоги про застосування строків позовної давності, що свідчить про спірність суми за договором, за яким було вчинено виконавчий напис.

В судовому засіданні також не здобуто доказів, які б підтверджували заборгованість боржника, тобто позивача.

Суд приймає до уваги такі доводи позивача з дотриманням принципу змагальності сторін в рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку відповідача вони не спростовані, своїм правом, визначеним ст.12 ЦПК України, на подання доказів в рахунок доведення обставин, які мають значення для справи в рахунок доведення заперечень у випадку їх наявності, відповідач не скористався.

Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що заборгованість боржника не є безспірною, що свідчить про вчинення виконавчого напису з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Отже, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 12 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, та ст. 13 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, суд вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом на підставі вимоги, яка не є безспірною, без дотримання порядку врегулювання питання погашення заборгованості до стягнення та лише з формалізованим підходом до визначеної законом процедури і перевірки поданих стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком, у зв`язку з чим цей напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають повному задоволенню.

Таким чином, суд вважає, що позивач обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 15, 16 ЦК України звернулася до суду за захистом свого права.

Також суд враховує, що задоволення позову буде відповідати такому, передбаченому ст. 2 ЦПК України завданню цивільного судочинства, як справедливе вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушеного права позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на підставі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. 00 коп., а також судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн. 00 коп., тобто 1362 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 158, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274, 277, 279, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 11687 від 27 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованості за кредитним договором № 006-26034-110411 від 11.04.2011 року, усього в розмірі 18 857,53 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» (, м. Львів, вул. Смаль Стоцького, буд. 1, корп. 28) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 1362 грн. 00 коп.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов