Справа № 182/8198/21
Провадження № 2/0182/1171/2022
25.05.2022 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Багрової А.Г.,
за участю секретаря судового засідання Снєгульської В.М.
розглянув у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Центр надання адміністративних послуг м. Нікополь Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.
Заяви по суті справи:
Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житлом (а.с.2-5).
Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу належить квартира АДРЕСА_1 . За вказаною адресою, крім позивача, зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідач ОСОБА_2 , який у квартирі позивача не проживає, оскільки у 2011 році виїхав у м. Дніпро, створив там сім`ю, придбав житло та постійно мешкає там. Разом із тим, у добровільному порядку знятися з реєстрації у квартирі позивача він не бажає. Відповідач не приймає участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг. У той же час, реєстрація його постійного місця проживання у житловому приміщенні ОСОБА_1 позбавляє її права вільно користуватися та розпоряджатися своєю нерухомістю.
Враховуючи, що ОСОБА_2 у добровільному порядку не користується квартирою за вказаною адресою, не несе витрат по її утриманню, ОСОБА_1 вимушена звертатися до суду та просить визнати свого сина ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_2 , а також зобов`язати ЦНАП зняти його з реєстрації місця проживання.
Відповідач відзив на позов не подавав.
Третя особа пояснень по справі не надавала.
У судове засідання учасники справи не з`явилися.
Від позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутності, у якій вона на позові наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.62).
Відповідач про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі (а.с.47,50,52,56,57).
Представник третьої особи подала заяву про слухання справи без її участі, у якій просила прийняти рішення у відповідності до діючого законодавства (а.с.60).
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 11.01.2022 року відкрито провадження по справі, постановлено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачеві строк для подання відзиву на позов (а.с.27).
Того ж дня витребувано відомості про доходи ОСОБА_2 (а.с.28).
Ухвалою від 25.05.2022 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних та доказів (постановити заочне рішення) (а.с.63).
Судом встановлено.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За змістом ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Судом встановлено, що позивачеві на підставі Договору купівлі-продажу від 26.09.1997 року, р.р. № 4074 належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.38,6,7-8,9,10,11,38).
Відповідно до довідки ОСББ «Престиж 44», відомостей Головного управління ДМС у Дніпропетровській області від 29.12.2021 року, за вказаною адресою зареєстрований син позивача ОСОБА_2 (а.с.16,26).
Згідно з Актом від 22.11.2021 року, складеним за участі сусідів та затвердженим керівником ОСББ «Престиж 44», відповідач з 01.01.2010 року не проживає за адресою своєї реєстрації (а.с.17).
Як зазначає у позові позивач, ОСОБА_2 з 2011 року постійно мешкає у м. Дніпро (а.с.3) та, як вбачається з матеріалів справи, у 2020 році за Договором купівлі-продажу він придбав там квартиру (а.с.12,13-15,31-33).
Обставин, які б свідчили про поважність причин не проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 судом не встановлено.
Разом із тим, реєстрація місця проживання відповідача у квартирі позивача створює останній перешкоди у користуванні та розпорядженні належною їй нерухомістю, змушує нести додаткові витрати на утримання житла, і, як наслідок, переживати матеріальні труднощі.
Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 у добровільному порядку з 2010 року не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , не несе жодних витрат по її утриманню.
Зважаючи на те, що відповідач протиправно створює ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй майном, суд вважає, що право позивача на володіння, користування та розпорядження своєю нерухомістю підлягає захисту шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.
Разом із тим, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Отже, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, саме по собі є підставою для зняття з реєстрації, - суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.
Керуючись ст.ст. 12,13,18,76,81,141,263-265,280 ЦПК, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16,386,391,405 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складання.
Повний текст рішення складено 25.05.2022 року.
Дані про учасників справи:
позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ;
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;
представник третьої особи Гречишникова Вікторія Володимирівна на підставі довіреності № 3380 від 03.12.2021 року (а.с.61).
Суддя: А. Г. Багрова