Справа № 674/1595/21
Провадження № 2/674/112/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 травня 2022 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Шафікової Ю.Е.,

за участю секретаря Проценко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дунаївці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 представник позивача адвокат Трофимова Ганна Миколаївна до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс"», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига Володимир Васильович, приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Трофимова Г.М. звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за №95591 від 15.07.2021 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс"»заборгованість в розмірі 8244 грн. та стягнути судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в листопаді 2021 року ОСОБА_1 дізналася, що відносно неї відкрито виконавче провадження ВП №67476877 приватний виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадига Володимиром Васильовичем, де стягується з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс"»заборгованість в розмірі 8244 грн. В межах даного виконавчого провадження, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2021 року на підставі виконавчого напису №95591 від 15.07.2021 винесеного приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівноюстосовно стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс"»заборгованість в розмірі 8244 грн. за кредитним договором.

Позивачка вважає, що виконавчий напис № 95591 вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчого напису, він є незаконним та необгрунтованим, а тому вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді від 06 грудня 2021 року відкрито провадження в справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 04 лютого 2022 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.

Позивачка та представник позивачки в судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись належним чином про час та місце розгляду справи, однак у позовній заяві просить проводити розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не направив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи або розгляду за його відсутності до суду не надійшло.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига В.В.в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутносі.

Третя особа приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи від неї також не надійшло.

У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівноювчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №95591 від 15.07.2021 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс"»заборгованість в розмірі 8244 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України "Про нотаріат" отримано плату із стягувача в розмірі 824,40 грн., яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача.

Приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадига Володимиром Васильовичемвідкрито виконавче провадження №67476877 за вказаним виконавчим написом, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2021 року.

Згідно ухвали суду від 06.12.2021 року зупинено стягнення за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Грисюк О.В. за №95591 від 15.07.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс"», заборгованості в розмірі 8244 грн. до набрання законної сили рішення суду.

При виборі норми права до спірних правовідносин, судом враховується наступне.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Так, згідно зі ст. ст.88 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок) регулює механізм вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

Відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінфорс"»та ОСОБА_1 кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічної правової думки дотримується і Верховний Суд у своїх постановах від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц та постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17.

Крім того, Верховним Судом у постанові від 29 січня 2019 року, у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З врахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 р., оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними, також в матеріалах справи відсутні докази дійного переходу прав вимоги за договором до відповідача, тобто докази заборгованість перед стягувачем.

Щодо розподілу судових витрат по справі, суд враховує наступне.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Разом з тим, вказані витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представник позивача адвокат Трофимова Г.М. надіслала ордер про надання правової допомоги від 25.11.2021, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, понесених і які очікується понести у зв`язку з розглядом справи в сумі 3500 грн., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Однак, на день ухвалення судом рішення позивачем не надано Договору про надання професійної правничної допомоги, акту про надані-спожиті послуги або інші належні, допустимі та беззаперечні докази про те, що вартість таких робіт становить 3500 грн. та докази їх сплати.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 05 лютого 2019 року у справі № 906/194/18, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Натомість в даному випадку витрати позивача на послуги адвоката не підтверджені будь-якими фінансовими документами.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували фактичне здійснення витрат на правничу допомогу позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, вимоги позивача про стягнення судових витрат на надання правничої допомоги не підлягають задоволенню.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн. за подання позовної заяви та судовий збір в розмірі 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідача в користь позивача.

Керуючись статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 133-142, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс"», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига Володимир Васильович, приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню- задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений, вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за №95591 від 15.07.2021 року про стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс"»заборгованість в розмірі 8244 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються із судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок та судового збору за подання заяви про забезпечення позву в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири гривні) 00 копійок.

У задоволенні позову в частині стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс"» ( юридична адреса: м. Київ вул. Іоанна Павла ІІ, будинок 4/6. Корпус В, кабінет 508-2 код ЄДРПОУ №41717584).

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига Володимир Васильович (місцезнаходження Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Свободи,22, офіс 1).

Третя особа: Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна (місцезнаходження АДРЕСА_2 );

Суддя Ю. Е. Шафікова