Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 309/4955/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2022 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Надопта А.А.,

секретар судового засідання Онисько С.С.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

за участі представника відповідача-Сковородько А.М.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції залі суду в м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до виробничого структурного підрозділу «Хустська дистанція колії» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» про визнання неправомірним і скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі у зв`язку з відстороненням, виплату середньомісячного заробітку за весь час відсторонення від роботи,

В С Т А Н О В И В :

Свої вимоги позивач ОСОБА_2 обгрунтовує тим, що його прийнято на роботу на посаду бригадира з поточного утримання й ремонту колії та штучних споруд четвертого околотку виробничого структурного підрозділу «Хустська дистанція колії» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця».

08.12.2021 року наказом начальника ВСП «Хустська дистанція колії» М.Гафинець позивача відсторонено від роботи на час відсутності щеплення проти інфекційної хвороби COVID-19 без збереження заробітної плати на підставі листа-ознайомлення про обов`язкове профілактичне щеплення від цього захворювання.

Однак, позивач ОСОБА_2 вважає вказаний наказ незаконним, оскільки ні в безстрокову трудовому договорі, ні в її посадовій інструкції, ні в будь-якому іншому документі, підписаному сторонами, не передбаченого права відповідача на відсторонення позивача від роботи із зазначеної підстави.

Крім того, вказане відсторонення суперечить положенням як міжнародного, так і національного законодавства, а саме ст.23 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року, положенням частини 1 Європейської соціальної хартії, Міжнародного пакту про економічні, соціального і культурні права, ст.2, п.2 ст.40 Кодексу законів про працю України (далі- КЗпП України), ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

На підставі наведеного позивач просить визнати незаконним та скасувати вище вказаний наказ про його відсторонення, поновити його на вказаній посаді з 08.12.2021 року, а також стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час його вимушеного прогулу та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги заявленного позову підтримав повністю та просив суд такі задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вказав, що наказ про відсторонення від роботи позивача відповідає вимогам діючого законодавства. Так, правилами ст.46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається також в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, і такі працівники можуть бути відсторонені від виконання зазначених видів робіт у разі відсутності відповідного щеплення.

Крім того, відповідно до переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 р. № 2153, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07.10.2021 року за № 1306/36928, обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 підлягають працівники підприємств, установ та організацій , включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 р. № 83. Відповідно до цього переліку АТ «Укрзалізниця» відноситься до вказаних об`єктів.

Тому адміністрація відповідача законно прийняла рішення про відсторонення позивача ОСОБА_2 від роботи, оскільки держава покладає на керівника роботодавця обов`язок та відповідальність за його невиконання щодо перевірки всіх працівників на наявність вакцинації від вищевказаного вірусного захворювання, та у разі відсутності вакцинації він як керівник повинен відсторонити працівника від роботи. Тому у задоволенні позовних вимог просив суд відмовити.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивача прийнято на роботу на посаду бригадира з поточного утримання й ремонту колії та штучних споруд четвертого околотку виробничого структурного підрозділу «Хустська дистанція колії» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця», що стверджується копією Посвідчення № НОМЕР_1 від 09.01.2019 року (а.с.11).

Судом також встановлено, що 29.11.2021 року позивача ознайомлено з необхідністю пред`явлення безпосередньому керівнику документу, який підтверджує вакцинацію від COVID-19.

Позивачу вручено копію оспорюваного наказу про його відсторонення без збереження заробітної плати від роботи з 08.12.2021 року на час відсутності щеплення від COVID-19.

Статтею 23 Загальної декларації прав людини передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення.

Частина I Європейської соціальної хартії закріплює, що сторони визнають метою своєї політики, яку вони запроваджуватимуть усіма відповідними засобами як національного, так i міжнародного характеру, досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися такі права та принципи: 1. Кожна людина повинна мати можливість заробляти собі на життя професією, яку вона вільно обирає. 2. Усі працівники мають право на справедливі умови праці. 3. Усі працівники мають право на безпечні та здорові умови праці.

Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Положеннями ст.2 КЗпП України передбачене право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку.

Згідно з правилами ст.46 цього Кодексу відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відсторонення від роботи керівників підприємств, установ та організацій військовим командуванням допускається у випадках, визначених Законом України "Про правовий режим воєнного стану".

Стаття 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачає, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, вс тановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. У разі загрози виникнення особливо небезпечної інфекційної хвороби або масового поширення небезпечної інфекційної хвороби на відповідних територіях та об`єктах можуть проводитися обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показаннями.

Однак, суд бере до уваги, що наказом Міністерства охорони здоров`я України "Про зупинення дії наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 року № 2153" від

25.02.2022 р. № 380, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.02.2022 р. за № 256/37592, до завершення воєнного стану в Україні зупинено дію вказаного наказу цього Міністерства «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 р. № 2153.

Тому суд дійшов висновку, що з урахуванням обставин, які склалися в державі станом на 19.05.2022 року, вказане відсторонення позивача слід визнати таким, що здійснене без достатніх правових підстав.

Згідно з положеннями частин 1 та 2 ст.235 вказаного КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що оспорюваний наказ слід визнати незаконним та скасувати, а позивача - поновити на займаній ним посаді з дня його відсторонення із стягненням з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 08.12.2021 року по день ухвалення даного рішення, тобто по 19.05.2022 року включно. Цей заробіток слід вирахувати, керуючись положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Відповідно до ч.7 ст. 235 КЗпП України та пунктів 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на вказаній посаді та виплати йому середнього заробітку за один місяць.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тому з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач, пропорційно до задоволеної кількості позовних вимог, яких є дві. Отже, загальна сума судового збору становить 1 816 80 грн. ( 908 грн. х 2).

Оскільки за одну вимогу позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908 грн., то ці судові витрати слід присудити з відповідача на корись позивача в зв`язку із задоволенням позовних вимог, а судовий збір за другу позовну вимогу в розмірі 908 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави, оскільки позивачі в справах щодо спорів, які виникають з трудових відносин, звільняються від сплати судового збору.

На підставі наведеного, ст. 43, 129-1 Конституції України, ст.ст. 2, 46, 232, 235 КЗпП України та, керуючись ст.ст. 141, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до виробничого структурного підрозділу «Хустська дистанція колії» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» про визнання неправомірним і скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі у зв`язку з відстороненням, виплату середньомісячного заробітку за весь час відсторонення від роботи-задоволити.

Визнати неправомірним та скасувати Наказ виробничого структурного підрозділу «Хустська дистанція колії» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» за №280 від 08.12.2021 року «Про відсторонення від роботи бригадира (звільненого) з поточного утримання й ремонту колії та штучних споруд четвертого околотку Майора Юрія».

Поновити ОСОБА_2 на посаді-бригадира з поточного утримання й ремонту колії та штучних споруд четвертого околотку виробничого структурного підрозділу «Хустська дистанція колії» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» з 08.12.2021 року.

Стягнувши з структурного підрозділу «Хустська дистанція колії» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 середньомісячний заробіток за час відсторонення від роботи.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді бригадира з поточного утримання й ремонту колії та штучних споруд четвертого околотку виробничого структурного підрозділу «Хустська дистанція колії» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі підлягає негайному виконанню.

Стягувати з виробничого структурного підрозділу «Хустська дистанція колії» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 908 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом т ридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23.05.2022 року.

ГоловуючийА. А. Надопта