Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.05.2022 Справа №607/12756/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання Бублінської О.Ю.,

позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Притули Оксани Богданівни, представника відповідача адвоката Ізай Радмили Омелянівни, представника третьої особи Мелех Ольги Романівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Тернопільської міської ради в особі Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про встановлення порядку участі у виховані дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Тернопільської міської ради в особі Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у якому просить встановити участі ОСОБА_1 у вихованні дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином: за допомогою засобів відеозв`язку (Скайп (Skype), Вайбер (Viber) тощо) та телефонного зв`язку: щодня з понеділка по неділю включно з 13 години до 20 години та в будь-який час за бажанням дитини; побачення за місцем мого проживання по АДРЕСА_1 : в понеділок, середу та п`ятницю з можливістю забирати сина зі школи, тренувань, інших занять за місцем її проживання, ночувати та приводити його вранці наступного дня ( у вівторок , четвер) у школу, а на час карантину та у суботу - приводити сина за місцем проживання ОСОБА_4 ; у вихідні дні: в будь-який час за бажанням дитини; у кожну другу суботу з 11 години забирати сина за місцем її проживання по АДРЕСА_1 та приводити його до школи в понеділок; період канікул: 1/2 частину канікул син проводить з нею за місцем її проживання по АДРЕСА_1 та/або на відпочинку (в подорожах) в межах України чи за кордоном за згодою батька в передбаченому законом порядку. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 14 квітня 2007 року по 29 грудня 2014 року вона та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу вона до 2017 року продовжувала проживати з колишнім чоловіком в його будинку по АДРЕСА_2 , оскільки він забороняв їй залишити вказаний будинок та забрати з собою малолітнього сина. Тому вона змушена була залишитись проживати за вказаною адресою, не зважаючи на психологічний та моральний тиск з боку колишнього чоловіка, оскільки інтереси сина були для неї важливіші. Так, з народження дитини та до грудня 2017 року вона займалася вихованням сина, брала участь у його житті під час під час відвідування ним різноманітних заходів у дошкільному та шкільному навчальних закладах, гуртках та заняттях тощо. Однак, коли в грудні 2017 року вона на 3 дні з мамою поїхала відвідати родичів у іншу область (сину ОСОБА_2 не дозволив поїхати), після її повернення ОСОБА_2 не впустив її до свого будинку та заборонив сину іти з мамою. З того часу син проживає з відповідачем за адресою АДРЕСА_2 . Відповідач перешкоджає їй бачитися та спілкуватися з дитиною не згідний з тим, щоб син проживав з мамою хоча б деякий час. У той час, коли син відвідував школу, позакласні заняття, спортивні заняття, вона мала можливість його бачити та спілкуватись із ним у школі та за місцем проведення позакласних занять. Однак, з 16 березня 2020 року з часу введення карантину та по даний час вона не має жодного спілкування з сином та жодної звістки про нього. Відповідач закрив дитину фізично на території свого будинковолодіння, обмежив коло спілкування, нікуди його не випускає та забороняє спілкуватись навіть з однокласниками та друзями. Оскільки відповідач постійно перешкоджає їй у спілкуванні і зустрічам з сином, то для того, щоб отримати хоч якусь звістку про дитину вона змушена приїжджати за місцем проживання відповідача та стояти під ворітьми, сподіваючись побачити сина та поспілкуватись із ним. Окрім того, ОСОБА_5 не бачиться також із бабусею (мамою позивачки), а також з іншими родичами з її боку (брати, сестри, хрещена мати тощо). Крім того, ОСОБА_2 постійно демонструє відносно неї своє зневажливе ставлення, ображає у присутності сина, використовуючи при цьому ненормативну лексику. Також, відповідач неодноразово застосовував до позивачки фізичну силу у присутності дитини. Відповідно, син, для якого батько є авторитетом, проявляє відносно неї таку ж поведінку, повторює образливі слова, адже дитина не здатна у такому віці аналізувати дану ситуацію, і, відповідно, піддається під вплив батька. Відколи виникли перешкоди у спілкуванні з сином, вона, як мати, вживала заходи для того, щоб зв`язок із сином не переривався навіть за таких обставин, постійно передавала йому різні подарунки, іграшки, одяг, які, як виявилось згодом, батько сину не передавав, оскільки відповідач залишав всі подарунки у підвалі. Відповідач налаштовує сина проти матері. При цьому зазначає, що в силу свого віку син не може самостійно приїхати до неї, зателефонувати, чи в інший спосіб зв`язатись з нею. Позивачка стверджує, що відповідач ОСОБА_6 перешкоджає їхньому спілкуванню в порушення прав та інтересів дитини, обов`язків щодо участі у вихованні сина. Тривалий час вона змушена була дзвонити до сина з різних номерів, оскільки її номер та всі подальші, з яких вона здійснювала дзвінки у телефоні сина заблоковані. При цьому, вона переконана, що дитині вказана ситуація спричинила сильну психологічна травму, і що попри всі негативні установки стосовно неї, які сину вселяє його батько ОСОБА_7 , син також хоче безперешкодно з нею спілкуватися як раніше. З цих підстав вважає, що в інтересах дитини, ОСОБА_2 зобов`язаний забезпечити можливість спілкування та побачень сина з матір`ю. За вказаних обставин просить позов задовольнити та встановити їй спосіб участі у вихованні дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином: за допомогою засобів відеозв`язку (Скайп (Skype), Вайбер (Viber), тощо та телефонного зв`язку: щодня з понеділка по неділю включно з 13 години до 20 години та в будь-який час за бажанням дитини; побачення за місцем мого проживання по АДРЕСА_1 : в понеділок, середу та п`ятницю з можливістю забирати сина зі школи, тренувань, інших занять за місцем її проживання, ночувати та приводити його вранці наступного дня ( у вівторок , четвер) у школу, а на час карантину та у суботу - приводити сина за місцем проживання ОСОБА_4 ; у вихідні дні: в будь-який час за бажанням дитини; у кожну другу суботу з 11 години забирати сина за місцем її проживання по АДРЕСА_1 та приводити його до школи в понеділок; період канікул: 1/2 частину канікул син проводить з нею за місцем її проживання по АДРЕСА_1 та/або на відпочинку (в подорожах) в межах України чи за кордоном за згодою батька в передбаченому законом порядку.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (головуюча суддя Грицай К.М.) від 07 серпня 2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

За клопотанням позивачки ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 квітня 2021 року у даній цивільній справі призначено судову психологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 25 червня 2021 року скасовано ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 квітня 2021 року та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (головуюча суддя Грицай К.М.) від 16 липня 2021 року поновлено провадження у даній цивільній справі та продовжено судовий розгляд у справі у підготовчому судовому засіданні.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 листопада 2021 року, у зв`язку із перебуванням головуюої судді Грицай К.М. у відпустці, ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (головуюча суддя Сливка Л.М.) від 09 листопада 2021 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Тернопільської міської ради в особі Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про встановлення порядку участі у виховані дитини.

07 грудня 2021 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті, про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Притула О.Б. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. При цьому вказали, що відповідач чинить перешкоди позивачці у спілкуванні із сином ОСОБА_5 , негативно налаштовує дитину проти матері, у зв`язку із чим, син не бажає спілкуватися з матір`ю та агресивно реагує на будь-які її спроби налагодити спілкування.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Ізай Р.О. у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, вказала, що неповнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в силу свого віку розуміє ситуацію, яка склалася між його батьками та ним, та, при цьому, категорично заперечує щодо спілкування з матір`ю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчого комітету Тернопільської міської ради в особі Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради Мелех О.Р. у судовому засіданні вказала, що за заявою матері дитини ОСОБА_1 органом опіки та піклування виносився висновок про встановлення порядку участі матері ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затверджений рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №52 від 29 січня 2020 року. Вказаний висновок чинний та не оскаржувався позивачкою.Таким чином встановлений порядок участі матері у виховані ОСОБА_5 , визначений рішенням суду.

Судом установлено:

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 квітня 2007 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2014 року у справі №607/18443/14-ц.

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 27 серпня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України.

Згідно викладених обставин, якими позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги, вони із відповідачем проживали однією сім`єю у будинку відповідача, однак, після розірвання шлюбу вона змушена була покинути вказане житло, натомість сина відповідач не дозволив забрати. З того часу, відповідач ОСОБА_2 чинить позивачці перешкоди у спілкуванні та побаченнях з дитиною, що стало причиною звернення позивачки до суду із вказаним позовом.

Згідно інформації Тернопільської спеціалізованої загальноосвітньої школи І ступеня повного дня з поглибленим вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради від 24 травня 2019 року за №64, ОСОБА_3 навчається у 4-Б класі з 01 вересня 2015 року. З 01 вересня 2015 року до грудня 2017 року хлопчика приводила і забирала після занять мама. ОСОБА_8 брала участь у виховних заходах школи, була активною у вирішенні класних питань, завжди відвідувала батьківські збори. З 01 вересня 2015 року до грудня 2017 року зі слів ОСОБА_5 уроки із ним виконувала мама. З січня 2018 року по даний час підготовкою до уроків займається тато. З січня 2018 року батько ОСОБА_2 почав проявляти активну цікавість до шкільного життя ОСОБА_5 . Батько цікавиться соціальним розвитком дитини, друзями, місцем у колективі класу. Мати продовжує постійно цікавитися навчальними досягненнями сина, його поведінкою у школі, відносинами з однокласниками. ОСОБА_8 неодноразово приходила на індивідуальні консультації до психолога школи. Отримувала інформацію за результатами групових психологічних обстежень: рівнем самооцінки дитини, статусом учня в класі. На даний час ОСОБА_3 проживає з татом. Тато піклується про сина, учень доглянутий, охайний, забезпечений навчальним приладдям, завжди готовий до уроків.

Як убачається із Інформаційної довідки на адвокатський запит, наданої класним керівником ОСОБА_9 від 10 квітня 2018 року, Ще до початку навчання у першому класі мама цікавилася підготовкою дитини до навчального процесу, з 01 вересня 2015 року мама не пропускала жодних батьківських зборів, постійно цікавилася навчальними досягненнями ОСОБА_5 . Зовнішній вигляд у школяра завжди охайний. З грудня 2017 року отримано інформацію від мами про конфлікт в сім`ї. ОСОБА_8 продовжує цікавитися досягненнями і успіхами дитини, приходячи у школу і в телефонному режимі. На даний час відомо, що ОСОБА_5 проживає з татом.

Із інформаційної довідки від 10 квітня 2018 року, наданої психологом школи ОСОБА_10 , ОСОБА_8 приходила на індивідуальні консультації до психолога, отримувала інформацію за результатами групових психологічних обстежень: рівнем самооцінки дитини, статусом учня в класі, мотивацією навчальної діяльності. В грудні 2017 року повідомила про конфліктну ситуацію в сім`ї. Вона цікавиться особливостями психо-емоційного стану дитини і стурбована атмосферою в сімейних стосунках, які можуть негативно вплинути на стан дитини.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2020 рокуматеріали цивільної справи №607/12756/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Тернопільської міської ради в особі Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про встановлення порядку участі у виховані дитини надіслано до Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради для надання висновку органу опіки і піклування Виконавчого комітету Тернопільської міської ради щодо вирішення спору про встановлення порядку участі матері у вихованні дитини.

17 лютого 2021 року на адресу суду надійшло рішення Комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №19 від 05 лютого 2021 року, у якому зазначено, що мати дитини ОСОБА_1 , на засідання комісії не з`явилася та не повідомила причини своєї відсутності. На засіданні комісії батько дитини ОСОБА_2 повідомив, що не заперечує щодо зустрічей матері з сином, але просить врахувати думку та бажання дитини. На засіданні комісії з малолітнім ОСОБА_5 проведено бесіду, під час якої з`ясовано, що він не бажає зустрічатися з матір`ю. Мати деколи приходить до нього у школу та на тренування але ці зустрічі часто супроводжуються конфліктними ситуаціями. Враховуючи те, що у житті малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не відбулось суттєвих змін та нормами чинного законодавства не передбачено декількох висновків органу опіки та піклування, комісія вирішила надіслати до суду разом із матеріалами цивільної справи копію рішення виконавчого комітету №52 від 29 січня 2020 року, яким затверджено висновок органу опіки та піклування про встановлення порядку участі матері ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, згідно Висновку органу опіки та піклування про встановлення порядку участі матері ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнятого на підставі заяви ОСОБА_1 , комісія прийшла до висновку рекомендувати матері ОСОБА_1 брати участь у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до графіку спілкування у такі дні: з понеділка по п`ятницю з 15 години по 19 годину; щосуботи, щонеділі з 09 години по 19 годину. Побачення повинні відбуватися за бажанням дитини, в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей на території м. Тернополя. Рекомендувати матері ОСОБА_1 не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її. Рекомендувати батькові ОСОБА_2 поважати батьківські права ОСОБА_1 , не чинити перешкод у спілкуванні матері з дитиною.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №52 від 29 січня 2020 року затверджено висновок органу опіки та піклування про встановлення способу участі матері ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 вказала, що знайома із позивачкою з 2010 року, їх діти однолітки. ОСОБА_12 часто брала сина ОСОБА_5 із собою на роботу, возила його на змагання з футболу, часто ходила з сином на прогулянки.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні вказала, що знає ОСОБА_14 як дуже хорошу людину і дбайливу матір, їх діти навчалися разом з першого по четвертий клас. Син ОСОБА_15 завжди був доглянутим. ОСОБА_12 брала участь в усіх зборах класу, у шкільних заходах. Після того, як хлопчик почав жити з батьком, вона із ОСОБА_12 здзвонювалися, та ОСОБА_12 розказала їй, що відповідач налаштовує сина проти неї, говорить йому, що мама погана.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні вказала, що дружить із позивачкою приблизно вісім років. Через непорозуміння із відповідачем ОСОБА_12 позбавлена можливості спілкуватися з сином, оскільки відповідач забороняє дитині бачитися з матір`ю.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 вказала, що знайома із позивачкою і з відповідачем, знає їх ще з часу, коли вони перебували у шлюбі. Вказує, що і позивачка і відповідач дуже добре відносяться до сина ОСОБА_5 , дбають за нього і турбуються. Знає ОСОБА_12 лише як хорошу матір. Часто бувала в гостях у них, ще коли ОСОБА_12 проживала разом із ОСОБА_18 , в домі завжди було чисто і прибрано, дитина доглянута.

Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 Сімейного кодексу України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до статті 159 Сімейного кодексу України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 158 Сімейного кодексу України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Отже, при розгляді справ щодо виховання дітей суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Аллан Якобсон проти Швеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ул`янов проти України)).

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Судом установлено, що між сторонами склалися конфліктні відносини, про що свідчать також наявні у матеріалах цивільної справи письмові запити та заяви позивачки і її представника у Тернопільське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, з приводу чинення перешкод ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 у спілкуванні та побаченні з сином ОСОБА_3 . (а.с.4-7, 10-12, том №2)

Крім цього, позивачкою долучені копії роздруківок переписки позивачки із сином ОСОБА_3 у соціальній мережі Viber, з яких убачається, наявність конфліктної поведінки неповнолітнього сина ОСОБА_5 з матір`ю.

Проте, судом установлено, що за заявою позивачки ОСОБА_1 органом опіки та піклування було складено висновок, затверджений Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №52 від 29 січня 2020 року про встановлення порядку участі матері ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якого рекомендовано матері ОСОБА_1 брати участь у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до графіку спілкування у такі дні: з понеділка по п`ятницю з 15 години по 19 годину; щосуботи, щонеділі з 09 години по 19 годину. Побачення повинні відбуватися за бажанням дитини, в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей на території м. Тернополя. Рекомендувати матері ОСОБА_1 не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її. Рекомендувати батькові ОСОБА_2 поважати батьківські права ОСОБА_1 , не чинити перешкод у спілкуванні матері з дитиною.

При цьому, звертаючись до суду із вказаним позовом, позивачкою не наведено жодних об`єктивних обставин щодо неможливості участі матері у спосіб, встановлений органом опіки та піклування, згідно висновку органу опіки та піклування затвердженого Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №52 від 29 січня 2020 року. Вказаний Висновок органу опіки та піклування позивачкою не оспорювався.

Крім цього, позивачкою не наведено обставин, які не були дослідженні на засіданнях органу опіки та піклування, та які на думку суду зумовлюють необхідність зміни в порядку спілкуванні позивачки з дитиною.

Також, суд звертає увагу на те, що висновок, затверджений Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №52 від 29 січня 2020 року прийняте органом опіки та піклування в межах наданих законом повноважень, відповідно до вимог чинного законодавства, при визначені порядку участі матері у вихованні дитини були враховані пропозиції позивачки, а також максимально враховані інтереси дитини та забезпечено дотримання норм, встановлених Сімейним кодексом України в частині рівності прав батьків щодо участі в житті дитини.

За вказаних обставин, позивачкою не доведено порушення її прав відповідачем щодо участі у вихованні дитини у спосіб визначений висновком органу опіки та піклування, вимог щодо зміни способу участі у вихованні сина, позивачкою не пред`явлено. Відтак, позовні вимоги, в обраний позивачкою спосіб захисту, не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Тернопільської міської ради в особі Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про встановлення порядку участі у виховані дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 20 травня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 ,зареєстрована адреса місця проживання АДРЕСА_3 , адреса місця проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, адреса місця знаходження - бульвар Т. Шевченка,1, м. Тернопіль, .

CуддяЛ. М. Сливка