Справа № 487/601/21
Провадження № 2/487/229/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря Савчук К.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Третя державна нотаріальна контора Миколаївської області про усунення від права на спадкування за законом

В С Т А Н О В И В:

01.02.2021 року ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Третя державна нотаріальна контора Миколаївської області, в якій просить усунути відповідача від права спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що разом із покійним чоловіком ОСОБА_3 вона проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира належала її покійному чоловіку на підставі договору купівлі-продажу від 02.07.2013 року. З 2013 року ОСОБА_3 хворів гострою серцево-судинною недостатністю і потребував постійного стороннього догляду. За життя вона доглядала за ним, готувала йому їжу купувала продукти харчування, ліки, сплачувала за лікування. Відповідач є рідним сином ОСОБА_3 та під час хвороби свого батька ухилявся від надання йому допомоги і не надавав грошей на життєві потреби та на придбання ліків. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_3 помер, заповіт за життя не складав. Після смерті чоловіка вона звернула до державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав після смерті чоловіка, але їй було повідомлено, що відповідач прийняв спадщину після смерті батька, тому їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно. Її чоловік ОСОБА_3 отримував мінімальну пенсію, тому потребував матеріальної допомоги і звертався до сина, але той його прохання ігнорував. Позивач вважає, що відповідач не має права на спадкування в зв`язку з тим, що під час тяжкої хвороби батька, який був у безпорадному стані, мав можливість, але свідомо ухилявся від надання спадкодавцю матеріальної та моральної підтримки. Також всі витрати на поховання були покладені лише на неї. Вважає, що відповідача на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України може бути усунено від права на спадкування, оскільки за життя ОСОБА_3 , який через похилий вік і тяжку хворобу був у безпорадному стані, відповідач ухилявся від надання йому допомоги.

Ухвалою суду від 05.02.2021 року за вказаним позовом відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 22.07.2021 року підготовче провадження по справі закрито.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, суду пояснила, що відповідач ніколи не цікавився батьком, його здоров`ям, не приходив до нього, тільки до 2009 року приходив взяти грошей, навіть батьком його не називав. Після повернення із місць позбавлення волі у 2013 році ОСОБА_4 перестав приходити до батька. Її чоловік взяв з собою на заробітки сина ОСОБА_4 але він там викрав гроші у людей, а чоловік працював більше півроку, щоб повернути викрадені кошти, в подальшому до судового засідання не з`явилась.

Представник позивача в судовому засіданні 30.08.2021 року позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що з 2013 року ОСОБА_3 постійно хворів та був під наглядом лікарів за місцем проживання та потребував за станом здоров`я стороннього догляду, та лікування, отримував мінімальну пенсію. За ним доглядала тільки дружина ОСОБА_1 , відповідач допомоги не надавав батьку, не цікавився батьком. Хоча він потребував моральної та матеріальної допомоги, в подальшому до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Зозуля О.М. в судовому засідання не визнав позовні вимоги та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, в подальшому до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив судове засідання провести у відсутність відповідача та його представника, за наданими суду письмовими матеріалами.

Представник Третьої державної нотаріальної контори Миколаївської області до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву у якій просив розглянути справу без представника державної нотаріальної контори в зв`язку з завантаженістю в роботі та великою кількістю громадян під час прийму.

22.03.2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача адвоката Зозулі О.М., у якому останній зазначив, що надані позивачем характеризуючи матеріали відносно відповідача не мають доказової бази як підстав усунення відповідача від спадщини немає. Також зазначив, що із наданих позивачем доказів вбачається, що спадкодавець помер внаслідок раптового погіршення здоров`я та смерть за зазначеним діагнозом вважається раптовою. Також позивачем не надано відомостей щодо того що померлий потребував матеріальної допомоги на його утримання, звертався до відповідача з вимогами утримувати його, писав листи, спілкувався телефоном та чи взагалі таке спілкування відбувалось між померлим та відповідачем. Також не надано доказів звернення позивача до відповідача з тих же мотивів. Просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

29.07.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача адвоката Канівець Г.Р., у якому не погоджуючись із зазначеними у відзиві доводами відповідача зазначила, що факт того що ОСОБА_3 з 2013 року постійно перебував під наглядом лікарів за місцем проживання, на лікарняному, за станом здоров`я потребував стороннього побутового догляду, постійного прийму лікарських препаратів, допомогу як фізичну так і матеріальну отримував лише від дружини ОСОБА_1 підтвердять свідки в судовому засіданні. Також підтвердять, що син зовсім не цікавився батьком за життя.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він син позивача. З 1986 року мати, він та ОСОБА_3 почали жити разом у мікрорайоні Матвіївка. З 1988 року проживали разом у мікрорайоні Ліски. Померлий ОСОБА_3 займався його вихованням, тому він до нього звертався як батько. Також у ОСОБА_3 був син, з яким він бачився. В 2009 році батько разом із сином ОСОБА_4 поїхав в Естонію працювати, але ОСОБА_4 скоїв там крадіжку, а батько відпрацьовував викрадені кошти. В 2017 році батько просив покликати сина ОСОБА_4 так як хворів, але коли він приїхав до нього він відмовився їхати до батька. В 2013 році він зайняв ОСОБА_3 12500 доларів США на покупку квартири АДРЕСА_2 , батьки придбали квартиру як подружжя. Про ОСОБА_3 піклувались ОСОБА_1 та він. Відповідач батька навідував, але дуже рідко, тільки щоб гроші взяти, бачив як він приходив три рази та на похорон прийшов до батька.

Із письмових пояснень свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вбачається, що їм відомо, що після того, як ОСОБА_3 захворів, він звертався до сина ОСОБА_4 з проханням надати моральну та матеріальну допомогу, але він йому відмовив.

Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача та батько відповідача, ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_2 , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 02.07.2013 року.

Згідно з довідкою про причину смерті від 27.07.2020 року причиною смерті ОСОБА_3 є гостра серцево-судинна недостатність, атеросклеротична хвороба серця.

До Третьої державної нотаріальної контори Миколаївської областііз заявами про прийняття спадщини звернулись сторони по справі, які є спадкоємцями першої черги за законом.

Постановою державного нотаріуса від 26.01.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням, передусім, характеру поведінки відповідача.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Відповідно до частин першої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивачем по справі на надано належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність обставин, які б слугували підставою для усунення відповідача від права на спадкування.

Згідно довідки про причину смерті від 27.07.2020 року причиною смерті ОСОБА_3 , на яку посилається позивач як на підставу своїх вимог, ОСОБА_3 потребував сторонньої допомоги, проте дана довідка не підтверджує знаходження померлого в безпорадному стані.

Крім того, доказів того, що спадкодавець за життя потребував коштів на придбання ліків і догляд, а його пенсії та грошових коштів, які надавалися позивачем, було недостатньо, стороною позивача до суду не надано, тоді як рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Не надано суду і доказів того, що покійний ОСОБА_3 потребував в допомозі саме від відповідача. У судовому засіданні позивач пояснила суду, що здійснювала догляд за чоловіком самостійно і могла йому забезпечити такий догляд та за допомогою до відповідача не зверталась.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що з причин відсутності належних, допустимих та достовірних доказів свідомого ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві, суд відмовляє в задоволенні позову про усунення відповідача від права на спадкування.

Відповідно до ч.7 ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,76-82,259,263-268,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Третя державна нотаріальна контора Миколаївської області про усунення від права на спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського Апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: Третя державна нотаріальна контора Миколаївської області, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Погранична, 40, .

Повне судове рішення складено 17 січня 2022 року.

Суддя: В.О. Гаврасієнко