Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

Справа № 695/3829/21

номер провадження 2/695/512/22

23 травня 2022 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Ватажок-Сташинської А.В.,

за участі: секретар судового засідання Біліченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 (далі відповідач) борг за договором позики відповідно до боргової розписки від 19.10.2020 в сумі 375 000 грн 00 коп та пеню в сумі 58 777 грн 00 коп, усього на загальну суму 433 777 грн 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач позичила у позивача відповідно до боргової розписки від 19.10.2020 грошові кошти в сумі 375 000 грн 00 коп. Зазначені кошти відповідач зобов`язалась повернути у строк до 20.11.2020. У разі прострочення виконання зобов`язання відповідач зобов`язалась сплатити пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної ставки НБУ. Позивач неодноразово звертався до відповідача з усними вимогами повернути борг відповідно до боргової розписки від 19.10.2020, оригінал якої знаходиться у позивача. Однак боргове зобов`язання відповідач не виконала. Також, позивач вказує, що у зв`язку з простроченням сплати боргу, з відповідача має бути стягнуто пеню за період з 21.11.2020 по 17.12.2021 в розмірі подвійної ставки НБУ, що становить 58 777 грн 00 коп.

Ухвалою від 28.12.2021 відкрито провадження у справі за даним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання з розгляду даної справи на 17.01.2022. Також згідно з вказаною ухвалою відповідачу визначено строк на подання відзиву та роз`яснено, що відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі його ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 22.02.2022 закрито підготовче судове засідання, призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання з розгляду даної справи, призначене на 23.05.2022 о 10 год 30 хв, позивач не прибув, явку свого представника не забезпечив, згідно з наявною в матеріалах справи заявою від 11.05.2022 просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не прибула, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином та завчасно, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 120, про причини такої неявки суд не повідомила. Заяв про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву відповідач не надала.

Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу від 23.05.2022 про проведення заочного розгляду даної справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що 19.10.2020 між сторонами був укладений договір позики, на підтвердження якого відповідачем складена розписка, згідно з якою ОСОБА_2 взяла у позику у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти в сумі 375 000 грн 00 коп. Зазначені кошти відповідач зобов`язалась повернути у строк до 20.11.2020, у разі прострочення виконання зобов`язання відповідач зобов`язалась сплатити пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної ставки НБУ.

Оскільки відповідач у встановлений строк боргове зобов`язання не виконала, оригінал розписки знаходився у позивача, позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому також просить стягнути з відповідача пеню за період з 21.11.2020 по 17.12.2021 в розмірі подвійної ставки НБУ, що становить 58 777 грн 00 коп.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч.2 ст. 509 ЦК).

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з положеннями чинного цивільного законодавства договір позики відноситься до реальних договорів, тому передача грошей або речей є не тільки виконання договору, але й його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Судом встановлено, що 19.10.2020 між сторонами був укладений договір позики, на підтвердження якого відповідачем складена розписка, відповідно до якої ОСОБА_2 взяла у позику у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти в сумі 375 000 грн 00 коп. Зазначені кошти відповідач зобов`язалась повернути у строк до 20.11.2020, у разі прострочення виконання зобов`язання відповідач зобов`язалась сплатити пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної ставки НБУ. Строк виконання відповідачем зобов`язання згідно з вказаною розпискою до 20.11.2020. Також вказана розписка містить особистий підпис позичальника ОСОБА_2 . Оригінал вказаної розписки додано позивачем до позову.

Факт складання даної розписки відповідачем не оспорюється.

Даний правочин не є оспорюваним і відповідає вимогам ЦК України.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, розписка відповідача про отримання в борг грошових коштів від позивача є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

За змістом ч.1, 2 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Крім того, за змістом ч. 3, 4 ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

При вирішенні даної справи судом встановлено, що будь-яких належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт погашення боргу перед позивачем, відповідачем суду не названо та не надано.

Таким чином, на підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що відповідач зазначені в розписці від 19.10.2020 позивачеві кошти не повернув, що також стверджується тим, що оригінал розписки знаходився у позивача та наданий до суду при зверненні з даним позовом.

За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 1 статті 546 ЦК України визначає види забезпечення виконання зобов`язання, а неустойку, поруку, гарантію, заставу, притримання, завдаток, право довірчої власності.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ст. 552 ЦК України сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Таким чином, на підставі викладеного вище враховуючи, що відповідач не виконав умови договору позики, борг своєчасно не повернуто, умовами договору позики відповідно до розписки від 19.10.2020 узгоджено розмір та порядок сплати пені за прострочку платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення повернення позики, кількість днів прострочення за період з 21.11.2020 по 17.12.2021, в межах заявлених позовних вимог становить 391 день, керуючись ч. 1 ст. 13 ЦПК України щодо розгляду справи в межах позовних вимог, суд приходить до висновку, що заявлена до стягнення у позові пеня у сумі 58 777 грн 00 коп також підлягає до стягнення.

Наведений позивачем розрахунок пені відповідачем не спростовано та контррозрахунку не надано; клопотання про призначення у справі відповідної експертизи відповідачем також не заявлялось, відомості про відсутність заборгованості не надано.

Зважаючи на вищевикладене, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При зверненні до суду з даним позовом позивачем був сплачений судовий збір у сумі 4 337 грн 77 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 4 337 грн 77 коп.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 137, 141, 247, 257, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (08472, Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. Світанок, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики відповідно до розписки від 19.10.2020 в сумі 375 000 (триста сімдесят п`ять тисяч) грн 00 коп та пеню в сумі 58 777 (п`ятдесят вісім тисяч сімсот сімдесят сім) грн 00 коп, усього на загальну суму 433 777 (чотириста тридцять три тисячі сімсот сімдесят сім) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 4 337 (чотири тисячі триста тридцять сім) грн 77 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська