Справа № 947/7421/22
Провадження № 2/947/2018/22
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Куриленко О.М.,
за участю секретаря Баранової Ю.О.
представника позивача Соловйова В.В.,
розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
28 березня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким: зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 25.05.2021 року з 6 000 (шість тисяч) гривень до 2000 (дві тисячі) гривень. Стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 ) аліментів на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі твердої грошової суми 2000 (дві тисячі) гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку із дати звернення до суду з цим позовом та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В обґрунтування свого позову посилається на те, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, в період шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Позивач вказує, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01.10.2013 року з нього було стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки в розмірі 750 гривень щомісячно, з дня пред`явлення позову та до досягнення дочкою ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , стягнуто з позивача на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 250 гривень щомісячно з дня пред`явлення, та до досягнення дочкою ОСОБА_4 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року було збільшено розмір аліментів 750 гривень до 1500 гривень.

Постановою Одеського апеляційного суду від 25.05.2021 року зазначене рішення змінено та постановлено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину в розмірі 6000 гривень.

Окрім того, заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31.08.2020 року, залишеним без змін постановою Верховного суду від 13 жовтня 2021 року, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 суму індексації аліментів за період з серпня 2013 року по травень 2020 року включно у розмірі 56 116 грн.

Позивач вказує, що після того, як Верховний суд залишив заочне рішення Київського районного суду м. Одеси по індексації аліментів без змін, щоб не мати боргів по аліментам, він був вимушений продати свій автомобіль. Усі без виключення грошові кошти були одразу виплачені на погашення заборгованості по аліментам та індексації та по поточній заборгованості. Станом на сьогодні у позивача взагалі відсутній заробіток як такий.

Позивач стверджує, що об`єктивно не має змоги сплачувати аліменти у такому розмірі, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 29.03.2022 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору у розмірі 992,40 гривень.

На виконання вимог даної ухвали, 22 квітня 2022 року представником позивача до канцелярії суду надано квитанцію про сплату судового збору № BACC-9K70-TX0H-7P7T від 20.04.2022 року у розмірі 992,40 гривень, таким чином позивачем було усунуто недоліки.

Ухвалою судді від 22.04.2022 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України

У судове засідання з`явився представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 , який позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від неї до суду не надходило.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 18 вересня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 травня 2014 року (справа № 520/17479/13-ц), було розірвано.

В період шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2013 року (справа № 520/10043/13-ц) було стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 750 гривень щомісячно з дня пред`явлення позову 05.08.2013 року та до досягнення дочкою ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 . Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на її утримання у розмірі 250 гривень щомісячно з дня пред`явлення позову 05.08.2013 року та до досягнення дочкою ОСОБА_3 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 .

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суд м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.11.2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2013 року з 750 (сімсот п`ятдесят) гривень до 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти, на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 , в іншій частині вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 25.05.2021 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року було змінено. Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2013 року з 750 (сімсот п`ятдесят) гривень до 6 000 (шість тисяч) гривень.

Крім того, 03.06.2020 року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суд м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми індексації аліментів.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Верховного суду від 13 жовтня 2021 року, позовну заяву ОСОБА_2 було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму індексації аліментів за період з серпня 2013 року по травень 2020 року включно у розмірі 56 116 грн. 05 коп., на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Стаття 182 СК України встановлювала, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Аналогічні положення передбачені пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів, а не зобов`язаний це зробити.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в позовній заяві посилається, як на підставу для зменшення розміру аліментів, на відсутність заробітку.

З наданої до позовної заяви довідки № 1 від 14.02.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 працює на посаді в ТОВ «ММАКСИМУС» з 21.04.2021 року. На даний момент займає посаду Фахівець з питань зайнятості. Дохід за період з 21.04.2021 року по 31.01.2022 року склав 32 763,54 гривень.

Однак, суд не може взяти до уваги зазначені обставини, так як з матеріалів справи не вбачається і позивачем не надано суду доказів на підтвердження обставин, передбачених ст.192 СК України, які б дали підстави для зміни розміру аліментів, а саме, що позивач не спроможний влаштуватись на іншу, більшоплачувану роботу.

Вирішуючи питання по суті, суд бере до уваги, що згідно даних Міністрества фінансів України, середня заробітня плата в Одеській області станом на час розгляду справи складає приблизно 12000 гривень і позивач за віком і станом здоров`я спроможний працювати, так як доказів зворотнього у судовому засіданні надано не було.

Щодо посилань позивача на відсутність заробітку та як наслідок відсутність можливості на даний час виконати вимоги рішення суду, то будь-яких доказів щодо цієї обставини позивачем не надано, про їх витребування питання не порушувалось.

Відповідно до ст.ст. 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази , що не стосуються предмету доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування ( допустимість доказів ).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 , ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем не наведено підстав, та не надано доказів, що останній не має можливості сплачувати аліменти відповідно до рішення суду.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди ; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , про зменшення розміру аліментів є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст. 124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст.18-184,192 СК України, ст.ст. 76- 81, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити в повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.