Справа № 2-3185/11
Провадження № 6/761/418/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Пономаренко Н.В.

за участю секретаря Бражніченко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», заінтересовані особи: ПАТ «КБ «НАДРА», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження та видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», заінтересовані особи: ПАТ «КБ «НАДРА», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження та видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, відповідно до якої заявник просить суд:

- замінити стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК ФОРТ» по справі № 2-3185/11 у виконавчих провадженнях;

- замінити стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК ФОРТ» по справі № 2-3185/11 у виконавчих листах;

- видати дублікат виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з Боржника;

- поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання щодо Боржника 2.

Заяву обґрунтовано тим, що 14.03.2011 року Шевченківський районний суд міста Києва ухвалив рішення по справі № 2-3185/11 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 127/П/73/2008-840 від 03.04.2008 з гр. ОСОБА_1 , гр.. ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «НАДРА».

На підставі виданого, на виконання вищезазначеного рішення суду, виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з Боржника 1 виконавче провадження №44891633 перебуває на примусовому виконанні в Томаківському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Заявником зазначено, що 02.03.2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА», надалі за текстом - Банк, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС», , надалі за текстом - Новий кредитор, укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL2N79275_266ПВ, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 127/П/73/2008-840 від 03.04.2008 року, перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС».

Разом з тим, 05.11.2020 року між ТОВ «ФК «Інвест Хаус» та ТОВ «ФК Форт» укладено договір про відступлення прав вимоги № Б/Н, згідно з якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченим кредитним договором № 127/П/73/2008-840 від 03.04.2008 року, перейшло до ТОВ «ФК ФОРТ».

Окрім цього, заявник зазначає, що згідно з інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо Боржника 2 відсутні, оригінали виконавчих листі на примусовому виконанні не перебувають. Так, заявник вказує, що згідно Акту приймання-передачі документів, оригінали виконавчих листів Банком передані правонаступнику не були. Таким чином, ПАТ «КБ «Надра» не міг передати ТОВ «ФК «Інвест Хаус», а згодом і ТОВ «ФК ФОРТ» оригінал виконавчого документа. За таких обставин місцезнаходження оригіналу виконавчого документа невідоме, оскільки такий ні в органах виконавчої служби, ні в розпорядженні кредитора не перебуває. Крім того, 04.06.2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА», на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.06.2015 року прийнято рішення про початок процедури ліквідації Банку. При цьому заявником у заяві зазначено, що поновлення процесуального строку ТОВ «ФК ФОРТ», що був пропущений через перебування первісного кредитора на стадії ліквідації, де було прийняте рішення про початок процедури тимчасової адміністрації, неможливість пред`явлення виконавчого документа в межах строку, в силу норм Закон України «Про виконавче провадження», що виключно наявність вини ТОВ «ФК ФОРТ» як правонаступника Банку, є поважною причиною пропуску такого строку, а також є підставою для поновлення такого строку.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.11.2021 року заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.11.2021 року прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», заінтересовані особи: ПАТ «КБ «НАДРА», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження та видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в заяві заявником вказано, що розгляд справи проводити без участі представника заявника.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

В свою чергу, відповідно до вимог ч.3 ст. 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

На підставі зазначеного та враховуючи скорочені строки розгляду заяви, регламентовані ст. 442 України, а також те, що заявник та заінтересовані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає судовому розгляду, суд прийшов до висновку про розгляд справи за відсутності заявника та інших заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви, виходячи з наступних підстав.

Так, перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 14.03.2011 року Шевченківським районним судом м. Києва було ухвалено рішення по справі №2-3185/11, позовну заяву - задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра`суму боргу за кредитним договором № 127/П/73/2008-840 від 03.04.2008 року в розмірі 36701,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 279312,93 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700,00 грн. та витрати по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., а всього 281132,93 грн.. (а.с. 53).

27.12.2013 року представник позивача отримав два виконавчі листи (а.с. 54).

Як передбачено ч.1 ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Водночас, положеннями ч.ч.1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

При цьому, вищенаведені положення кореспондуються з положеннями ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Заявник, обґрунтовуючи вимогу щодо заміни сторони стягувача з посилання на Договір від 02.03.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» про відступлення прав вимоги № GL2N79275_266ПВ, якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 127/П/73/2008-840 від 03.04.2008 року, перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС».

Разом з тим, 05.11.2020 року між ТОВ «ФК «Інвест Хаус» та ТОВ «ФК Форт» укладено договір про відступлення прав вимоги № Б/Н, згідно з якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченим кредитним договором № 127/П/73/2008-840 від 03.04.2008 року, перейшло до ТОВ «ФК ФОРТ».

Так, згідно з Додатку № 1 до Договору №GL2N79275_266ПВ купівлі-продажу права вимоги укладеним 02.03.2020 року, а саме Реєстру кредитних договорів, майнові права за якими відступаються та боржників за такими договорами вбачається, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» також передано права вимоги щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором № 127/П/73/2008-840 від 03.04.2008 року.

Так, згідно з Додатку №1 до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та майнових прав від 05.11.2022 укладений Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та Боржників/Поручителів/Заставодавців/Дебіторів за такими договорами (266 ПВ), вбачається, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» також передано права вимоги щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором № 127/П/73/2008-840 від 03.04.2008 року.

Таким чином, станом на день звернення до суду із вказаною заявою, стягувачем у вказаному виконавчому провадженні являється саме - Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ».

На підставі виданого, на виконання вищезазначеного рішення суду, виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з Боржника 1 виконавче провадження №44891633 перебуває на примусовому виконанні в Томаківському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Так, відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як передбачено ч.1 ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Водночас, положеннями ч.ч.1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Частиною 1 статті 518 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

При цьому, вищенаведені положення кореспондуються з положеннями ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

В свою чергу, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.02.2020 року у справі №2-1216/09.

За вказаних обставин, зважаючи на вищенаведені положення законодавства, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для заміни стягувача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» у виконавчому провадженні № 44891633 з примусового виконання рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.03.2011 по справі № 2-3185, яким стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра`суму боргу за кредитним договором № 127/П/73/2008-840 від 03.04.2008 року в розмірі 36701,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 279312,93 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700,00 грн. та витрати по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., а всього 281132,93 грн. (божник: ОСОБА_1 ).

Щодо вимог заявник про заміну стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК ФОРТ» по справі № 2-3185/11 у виконавчих листах; видати дублікат виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з Боржника 2 та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання щодо Боржника 2.

Отже, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Водночас, заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, в тому числі, до відкриття виконавчого провадження.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (тобто, протягом невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто, таке право не є абсолютним і обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Відповідно до частин 1 та статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.

Заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13, від 30.07.2019 у справі № 5/128, від 21.08.2020 у справі №905/2084/14-908/4066/14 та від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17.

За приписами ч.ч.1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску строків для пред`явлення виконавчих листів до виконання, суд зазначає, що за приписами чинного процесуального законодавства суд може поновити пропущений стороною строк у разі визнання поважними причини, доведення яких Законом покладено на заявника. Причини, на які посилається заявник не є поважними причинами, які б надавали суду право поновити пропущений стягувачем строк понад 6-ть років.

Зокрема, звертаючись з вимогою про поновлення строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання, підставами для поновлення заявник зазначає, що згідно з інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо Боржника 1 та Боржника 2 відсутні, оригінали виконавчих листі на примусовому виконанні не перебувають. Так, заявник вказує, що згідно Акту приймання-передачі документів, оригінали виконавчих листів Банком передані правонаступнику не були. Таким чином, ПАТ «КБ «Надра» не міг передати ТОВ «ФК «Інвест Хаус», а згодом і ТОВ «ФК ФОРТ» оригінал виконавчого документа. За таких обставин місцезнаходження оригіналу виконавчого документа невідоме, оскільки такий ні в органах виконавчої служби, ні в розпорядженні кредитора не перебуває. Крім того, 04.06.2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА», на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.06.2015 року прийнято рішення про початок процедури ліквідації Банку. При цьому заявником у заяві зазначено, що поновлення процесуального строку ТОВ «ФК ФОРТ», що був пропущений через перебування первісного кредитора на стадії ліквідації, де було прийняте рішення про початок процедури тимчасової адміністрації, неможливість пред`явлення виконавчого документа в межах строку, в силу норм ЗУ «Про виконавче провадження», що виключно наявність вини ТОВ «ФК ФОРТ» як правонаступника Банку, є поважною причиною пропуску такого строку, а також є підставою для поновлення такого строку. Таким чином, заявник вважає, що на втрату оригіналів виконавчих листів та пропущення строків, спричиненого ліквідацією Банку, припинення основної діяльності банку, що також не залежала від первісного стягуюча - Банку та заявника, вважає, що вказані обставини призвели до пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та є поважними.

Однак, враховуючи вимоги пункту 5 Перехідних положень та частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» трирічний строк пред`явлення виконавчих листів до примусового виконання у справі сплинув, навіть з урахування ухвали про поновлення строку для пред`явлення до виконання вказаних виконавчих листів, 18.06.2017 року. Доказів переривання чи поновлення цього строку після 18.06.2017 року матеріали справи не містять. Тому, запровадження у Банку ліквідаційної процедури не може бути поважною причиною пропуску вказаного строку.

Крім того, введення ліквідаційної процедури та призначення Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію не спростовує можливості пред`явлення виконавчих листів до виконання. Посилання заявника як на поважну причину у зв`язку із запровадженням ліквідаційної процедури, не заслуговує на увагу, оскільки і ФГВФО, і Уповноважена особа ФГВФО мали достатньо підстав та ресурсів для ведення активної судово-претензійної роботи щодо примусового стягнення заборгованості. З матеріалів справи слідує, що така діяльність активно велася Банком протягом 2014-2021 років про що свідчить, зокрема, інформація із сайту Судової влади України про розгляд справ за участю Банка.

Водночас, оскільки перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, суд, враховуючи вимоги ст. 89 ЦПК України, дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Проте, заявником всупереч вказаної норми не доведено належними та допустимими доказами неможливість чи утруднення Банку протягом 2014-2020 років звернутися з примусовим виконанням рішення суду на підставі вище вказаного виконавчого листа суду до органів та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень суду.

Також не доведено жодними доказами посилання заявника на ті обставини, що з моменту прийняття рішення державним органом про ліквідацію Банку, діяльність останнього була повністю припинена, а усі працівники, відповідальні за супровід судових справ, були звільнені.

Із практики Європейського Суду випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у справі, у тому числі і на стадії виконання рішення суду. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Установлений Законом строк для пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання покликаний забезпечити рівність процесуального становища сторін, адже боржник не може необмежений час знаходитися під загрозою процедур примусового виконання судового рішення, тож Закон надав суду право продовжити вказаний строк і лише у тому разі, якщо причини пропуску вказаного строку суд визнає поважними.

Поновлення строків пред`явлення виконавчих листів до виконання через 6-ть років після спливу цих строків призведе до порушення принципу правової визначеності, який є одним із основоположних аспектів верховенства права.

За таких обставин, суд не визнає поважними причини пропуску строків пред`явлення виконавчих листів до виконання та, відповідно, не знаходить підстав для задоволення заяви щодо поновлення цих строків.

Відмова у поновленні цього процесуального строку відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19, пункт 35) про те, що у разі якщо сплив строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Між тим, пунктом 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України встановлено, що у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того суд якого інстанції видав виконавчий лист, може видати його дублікат, якщо стягувач чи державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З наведених вище обставин вбачається, що звернення із заявою, яка містить вимогу про видачу дублікату виконавчих листів щодо боржника відбулося поза межами строку встановленого для пред`явлення цих виконавчих документів до виконання, а тому підстави для видачі дублікатів виконавчого листа суду відсутні.

У випадку неможливості виконання судового рішення за відсутності підстав для поновлення строків для виконання наказу суду (виконавчого листа) або у випадку, якщо судове рішення не підлягає виконанню у примусовому порядку через органи виконавчої служби, правонаступник не може бути замінений у виконавчому провадженні, яке не здійснюється.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 № 34/425 (12-69гс21).

У зв`язку із викладеним суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. ст. 42, 48, 55, 77, 81, 89, 442, 260-261, 352-355, пунктом 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

заяву - задовольнити частково.

Замінити стягувача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» у виконавчому провадженні № 44891633 з примусового виконання рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.03.2011 по справі № 2-3185, яким стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра`суму боргу за кредитним договором № 127/П/73/2008-840 від 03.04.2008 року в розмірі 36701,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 279312,93 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700,00 грн. та витрати по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., а всього 281132,93 грн. (божник: ОСОБА_1 ).

В задоволені іншої частини заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Повний текст рішення 16.02.2022.

Суддя: