Справа № 629/4882/21
(2/199/1750/22)
РІШЕННЯ

Іменем України

04.08.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Божко А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Лозова Харківської області в особі Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання наймачем житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання наймачем житлового приміщення, зазначивши, що вона є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Згідно до рішення №45/255 виконавчого комітету Лозівської міської ради народних депутатів від 21 травня 1985 року її батьку ОСОБА_3 виділено квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22.02.1996 року визначено порядок користування вказаною квартирою. За вказаним рішенням суду її батьку виділено в користування кімнату загальною площею 17 кв.м., без балкону, іншу частину квартири виділено в користування матері позивача разом з позивачем та сестрою. Впродовж останніх років позивач мешкала разом з батьком та матір`ю за вказаною адресою, допомагала батькам проводити ремонтні роботи, сплачувати комунальні послуги та нести інші витрати по утриманню житла

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Батько при житті мав намір приватизувати дану квартиру. Позивач продовжує мешкати в квартирі батька разом з матір`ю, сплачує комунальні послуги за квартиру. У зв`язку з викладеним позивач просила суд визнати її наймачем частини квартири, а саме кімнати загальною площею 17 кв.м., без балкону, після смерті батька ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . А також зобов`язати Виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області змінити договір найму у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , змінивши померлого наймача ОСОБА_3 на нового наймача ОСОБА_4 .

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.09.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2022 року було прийняти до провадження дану цивільну справу та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін відповідно до розпорядження Верховного суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Запорізької, Харківської областей)» №16/0/9-22 від 06.04.2022 та відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Представник відповідача подав письмовий відзив на позов, в якому просив у позові відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , але за інформацією КП «ЖУК» ОСОБА_3 був знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ще 15.01.2016 року.Крім того твердження позивача, що за життя вона допомагала батькові сплачувати комунальні послуги не відповідають дійсності, оскільки станом на 01.04.2017 року заборгованість за послуги з централізованого опалення становила 2594,10 грн., станом на 01.10.2021 року дана заборгованість складає 19772,53 грн. Крім того позов не містить жодної позиції ОСОБА_2 , яка на теперішній час є наймачем двох кімнат у спірній квартирі. Крім того, ні позивач, ні ОСОБА_2 до виконавчого комітету із заявою про заміну наймача у договорі найму на дві кімнати не звертались.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до архівного витягу із рішення №45/255 виконавчого комітету Лозівської міської ради народних депутатів від 21.05.1985 року було вирішено ОСОБА_3 виділити квартиру АДРЕСА_2 зі складом сім`ї 4 чоловіки.Відповідно до рішення Лозівського міського суду Харківської області від 22.02.1996 року був визначений порядок користування вказаною квартирою: ОСОБА_3 виділено в користування кімнату, площею 17 кв.м. без балкону, ОСОБА_2 , з доньками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кімнати площею 13 кв.м. та 17 кв.м. з балконом.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Знятий з місця реєстрації за вищевказаною адресою був 15.01.2016 року відповідно до довідки відділу з питань управління комунальним майном Лозівської міської ради Харківської області від 02.11.2021 року. Відповідно до довідки того ж відділу від 29.10.2021 року, станом на 01.04.25017 року заборгованість за послуги з централізованого опалення становила станом на 01.04.2017 року становила 2594,10 грн., станом на 01.10.2021 року 19772,53 грн.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За положеннями ч.ч. 1,2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно з ч. 1ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Крім того, відповідно до ст. 65 ЖК України, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Питання про те, хто належить до членів сім`ї власника (наймача) жилого приміщення, регулюється частиною другою статті 64 ЖК УРСР. До категорії членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, визначаючи коло членів сім`ї наймача, вказана норма житлового законодавства України поділяє їх на дві групи: одні з них "належать" до членів сім`ї наймача, інші - "можуть бути визнані" такими.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" судам роз`яснено, що, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Отже, в осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК УРСР).

Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК УРСР).

Відповідно до статті 106ЖК Української РСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Вказаний правовий висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 року у справі № 6-60цс12, а також у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 182/8114/15-ц.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Згідно з вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи наймач спірної квартири ОСОБА_3 , якому було виділено в користування кімнату, площею 17 кв.м. без балкону, помер. ОСОБА_5 до наймодавця із заявою про визнання її наймачем спірного житлового приміщення не зверталась, відсутні дані про відмову наймодавця про зміну договору найму, укладеного за адресою - АДРЕСА_1 , а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню за недоведеністю наявності спору між сторонами.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. 11, 12, 13, 81,133,136,141, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до територіальної громади м. Лозова Харківської області в особі Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання наймачем житлового приміщення,- відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В.В. Руденко