Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діна Петрівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом і просить визнати таким, що не підлягає виконанню, Виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 17 червня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 185586.

Посилається в позові на те, що 02 липня 2021 року від працівників «СЕТАМ» дізналася про відкриття приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Мойсеєнко Д.П. виконавчого провадження № 65929321 від 29 червня 2021 року з виконання Виконавчого напису № 185586 від 17 червня 2021 року, відповідно до якого звертається стягнення на транспортний засіб марки MAZDA, модель CX-7, 2010 року випуску, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний державний номер НОМЕР_2 .

03 лютого 2021 року засобами поштового зв`язку отримала постанову про відкриття виконавчого провадження № 64276447 від 25 січня 2021 року, яке було відкрито на підставі виконавчого напису № 3761 від 22 вересня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В.

Будь-яких документів по даному виконавчому провадженню їй надіслано чи надано не було.

19 лютого 2021 року за допомогою застосунку Дія отримала постанову про відкриття виконавчого провадження № 64575901 від 18 лютого 2021 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М., на підставі виконавчого напису № 3761 від 22 вересня 2020 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 3761, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. від 22 вересня 2020 року, про стягнення заборгованості з неї на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за кредитним договором №06901 від 03 грудня 2010 року у розмірі 131 876, 10 гр.

Крім того, приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Телявським А.М. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 18 лютого 2021 року в рамках виконавчого провадження № 64575901 від 18 лютого 2021 року, згідно якої описано транспортний засіб MAZDA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , модель CX-7, категорія: ЛЕГКОВИЙ, колір: ЧОРНИЙ, рік виробництва: 2010, номер кузова: НОМЕР_1 .

Вважає, що її автомобіль було незаконно вилучено в рамках виконавчого провадження № 64575901 від 18 лютого 2021 року, а тому звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2021 року визнано протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. щодо вилучення та опису автомобіля.

Визнано протиправною та скасовано постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 18 лютого 2021 року у ВП № 64575901.

Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Телявського А.М. повернути їй автомобіль на відповідальне зберігання.

Не дивлячись на вказані судові рішення, вилучений автомобіль їй повернути не вдалося через відкриття нового виконавчого провадження.

Вважає, що Виконавчий напис № 185586 від 17 червня 2021 року має бути визнано таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав.

Зазначає, що нотаріусом порушено процедуру вчинення оспорюваного Виконавчого напису.

Сума заборгованості, зазначена у даному виконавчому написі, є необґрунтованою, не підтверджена і не збігається із додатком до договору про відступлення прав вимоги та листом відповідача про заборгованість.

Відмічає, що їй невідомо, на підставі чого було нараховану штрафні санкції у розмірі 175 720, 01 гр., адже законні підстави для нарахування відсутні.

Вона не визнає суму заборгованості за кредитним договором у повному обсязі та вважає вимоги відповідача спірними.

Крім того, вважає, що приватний нотаріус вчинив Виконавчий напис із порушенням позовної давності, не перевіривши додані документи, зазначені в Переліку документів.

Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 30 липня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу та третім особам копію позовної заяви з додатками.

З рекомендованого повідомлення вбачається, що відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками 30 серпня 2021 року.

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву, третім особам для подання до суду письмових пояснень.

На день ухвалення рішення ні відповідач, ні треті особи своїм правом не скористались, відзив на позов та пояснення не подали.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03 грудня 2010 року між ПАТ «АСТРА БАНК» та позивачем був укладений кредитний договір № 06901.

Відповідно до п. 1.3.2 договору як забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих санкцій, а також інших витрат був укладений договір застави автомобіля MAZDA CX-7 легковий універсал-В 2010 року випуску.

17 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено Виконавчий напис № 185586 про стягнення з позивача на користь відповідача транспортного засобу марки MAZDA, модель CX-7, 2010 року випуску, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний державний номер НОМЕР_2 .

За рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу, запропоновано задовольнити вимоги відповідача за період з 02 липня 2020 року по 10 червня 2021 року включно, у розмірі:

- 65 787, 37 гр. - заборгованість по тілу кредиту;

- 175 720, 01 гр. - заборгованість за штрафними санкціями;

- 50,00 гр. - плата за вчинення виконавчого напису.

Загальна сума становить 241 557, 38 гр.

За змістом Виконавчого напису, 02 грудня 2013 року між ПАТ «АСТРА БАНК» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно з умовами якого право вимоги перейшло до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК».

02 липня 2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та відповідачем був укладений договір № 2273/К про відступлення прав вимоги, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника перейшло до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

На підставі вказаного Виконавчого напису 29 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д.П. було відкрито виконавче провадження № 65929321.

29 червня 2021 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника та передано на зберігання автомобіль MAZDA CX-7 Державному підприємству «СЕТАМ».

/ а.с. 20 - 25 /

Встановлено також, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2021 року за зверненням позивача визнано протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. щодо вилучення та опису автомобіля.

Визнано протиправною та скасовано постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 18 лютого 2021 року у ВП № 64575901.

Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Телявського А.М. повернути автомобіль на відповідальне зберігання позивача.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2021 року рішення Окружного адміністративного суду залишено без змін.

Звертаючись до суду, позивач зазначила, що не дивлячись на вказані судові рішення, вилучений автомобіль їй повернуто не було в зв`язку з відкриттям нового виконавчого провадження.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно зі ст.87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року.

Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року рішення суду залишено без змін.

Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі" визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 від 29 червня 1999 року / в редакції постанови КМУ від 29 листопада 2001 року /.

Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідач, не подавши відзив, доказів надання приватному нотаріусу документів, визначених Переліком та необхідних для вчинення Виконавчого напису, не надав.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, при здійсненні своєї діяльності нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

При цьому, з точки зору ст.88 Закону України « Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15, яка має враховуватися судом у порядку виконання судом вимог ч.4 ст.263 ЦПК України.

На думку Верховного суду в постанові № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, розрахунок заборгованості, зроблений стягувачем, з урахуванням положень Переліку документів, не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Враховуючи ці обставини та вимоги ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості.

Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17.

Крім того, відповідач не подавши відзив, не спростував тверджень позивачки, про розбіжності в сумі заборгованості та не надав будь-якого розрахунку.

Будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має стягував при зверненні до нотаріуса.

При вирішенні спору суд також враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач, не подавши відзив, приведених у позові обставин не спростував.

Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, спірності заборгованості позивача перед товариством, не спростованої відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908, 00 гр. та 454, 00 гр. сплачені останнім при зверненні до суду з позовом та заявою про забезпечення позову, що в сумі становить 1 362, 00 гр.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що 01 червня 2021 року між позивачем та адвокатом Титаренко Т.А. був укладений Договір про надання правової допомоги - адвокатських послуг.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар розмір якого встановлюється виходячи з об`єму роботи та погоджується сторонами.

21 вересня 2020 року між сторонами був підписаний Акт виконаних робіт на загальну суму 30 000, 00 гр., відповідно до якого виконавець надав замовнику послуги: зустріч, консультація клієнта, вивчення документів та узгодження правової позиції; ведення переговорів з відповідачем; ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження; підготування та подання позовної заяви; підготовка та подання двох адвокатських запитів; підготування та подання двох заяв про забезпечення позову.

Зазначено, що на надання правової допомоги витрачено 13,15 год.

Вартість витрат на правничу допомогу була сплачена меморіальним ордером № @2PL549064 від 18 cерпня 2021 року у сумі 30 000, 00 гр.

Відповідач, не подавши відзив, співмірності витрат на професійну правничу допомогу не заперечував.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару адвоката враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

З урахуванням цього та наданих позивачем доказів понесених витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про їх співмірність предмету позову та виконаному обсягу робіт адвокатом, а тому приходить до висновку про стягнення солідарно з відповідачів понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.15,16, 18 ЦК України, ст.ст. 1, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, ст. ст. 2, 4, 5, 11, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати Виконавчий напис № 185586 від 17 червня 2021 року, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Остапенком Євгеном Михайловичем, про звернення стягнення на транспортний засіб марки MAZDA, модель CX-7, 2010 року випуску, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний державний номер НОМЕР_2 , таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» / адреса: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, буд. 2, / на користь ОСОБА_1 / адреса: АДРЕСА_1 , ІН: НОМЕР_3 / 1 362, 00 гр. судового збору та 30 000, 00 гр. витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.А. Шереметьєва