Справа № 206/3760/21
Провадження № 2-о/206/4/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2022 Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Різниченко Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Восьма Дніпровська державна нотаріальна контора, Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту батьківства,

ВСТАНОВИВ:

26.08.2021 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла дана заява з додатками (а.с. 1-9).

30.08.2021 ухвалою судді заява залишена без руху (а.с. 12-13).

10.09.2021 від заявника надійшла уточнена заява з додатками (а.с. 14-25).

28.09.2021 відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання на 27.10.2021 та витребувано з Восьмої ДДНК належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , 1946 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 27).

21.10.2021 до канцелярії суду від заявника надійшла заява про виклик свідка (а.с. 29).

27.10.2021 підготовче судове засідання відкладено на 12.11.2021 для повторного витребування документів з Восьмої ДДНК та направлення запиту до Самарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 32-33).

12.11.2021 до канцелярії суду від представника заявника надійшла заява про залучення в якості заінтересованої особи Шосту ДДНК (а.с. 37).

12.11.2021 підготовче судове засідання відкладено на 18.11.2021 у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті (а.с. 39).

18.11.2021 відмовлено в задоволенні заяви представника заявника про залучення в якості заінтересованої особи Шосту ДДНК, відкладено підготовче судове засідання на 08.12.2021 для повторно направлення запиту щодо витребування документів (а.с. 41).

19.11.2021 та 25.11.2021 до суду від Самарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшли витребувані судом документи (а.с. 45-48).

29.11.2021 від Восьмої ДДНК надійшла заява щодо заведення витребуваної спадкової справи у Шостій ДДНК (а.с. 49-50).

08.12.2021 від представника заявника до суду надійшла заява про залучення в якості заінтересованої особи Шосту ДДНК та витребування доказів (а.с. 52-53).

08.12.2021 заяву представника заявника ОСОБА_4 про витребування доказів задоволено, залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи Шосту Дніпровську державну нотаріальну контору, витребувано з Шостої ДДНК належним чином завірену копію спадкової справи після смерті: ОСОБА_3 , 1946 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та продовжено підготовче провадження у даній цивільній справі окремого провадження до 24.12.2021 (а.с. 55, 58-59).

10.12.2021 від представника заявника до суду надійшла заява про відомості стосовно місця проживання та роботи заінтересованої особи ОСОБА_2 та її подальший виклик на судове засідання (а.с. 61-62).

13.12.2021 до суду від Восьмої ДДНК надійшла заява про відсутність у Восьмій ДДНК витребуваної судом спадкової справи (а.с. 64).

21.12.2021 підготовче судове засідання відкладено на 11.01.2022 для повторного витребування спадкової справи з Шостої ДДНК (а.с. 65).

11.01.2022 підготовче судове засідання відкладено на 09.02.2022 для повторно витребування спадкової справи та виклику ОСОБА_2 (а.с. 69).

03.02.2022 до суду від Шостої ДДНК надійшла завірена належним чином копія спадкової справи після смерті: ОСОБА_3 , 1946 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.с 73-88).

09.02.2022 закінчено підготовчі дії, закрито підготовче провадження та призначено заяву для розгляду по суті на 04.02.2022 для виклику заінтересованої особи ОСОБА_2 та свідків (а.с. 93).

02.03.2022 до суду повторно направлено від Шостої ДДНК завірену належним чином копію спадкової справи після смерті: ОСОБА_3 , 1946 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 95-108).

04.03.2022 на електронну адресу суду від представника заявника надійшла заява про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на стаціонарному лікування та воєнним станом (а.с. 109-110).

04.03.2022 судове засідання відкладено на 04.04.2022 у зв`язку з неявкою сторін (а.с. 112).

04.04.2022 на електронну адресу суду від представника заявника надійшла заява про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні, хворобою представника заявника та воєнним станом. Крім того, представник заявника зазначила, що ОСОБА_2 перебуває на окупованій території та її доля невідома (а.с. 113-114).

04.04.2022 судове засідання відкладено на 03.05.2022 у зв`язку з неявкою сторін (а.с. 116).

03.05.2022 судове засідання відкладено на 19.05.2022 у зв`язку з неявкою сторін (а.с. 123).

19.05.2022 у судове засідання заявник та його представник повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд заяви у їх відсутність до суду не надавали.

Належне повідомлення заявника та його представника про дату та час призначення судового засідань підтверджується відповідними документами, що містяться у матеріалах даної цивільної справи окремого провадження (телефонограми, судові повістки).

Згідно ч. 13 ст. 128 ЦПК України, за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Таким чином, судом встановлено, що заявник та його представник двічі (повторно) не з`явились в судове засідання, що не дає суду можливість провести розгляд справи та ухвалити рішення у справі по суті спору.

Крім цього, суд звертає увагу, що представником заявника двічі на електронну адресу суду направлялись заяви відповідно до яких вона просила відкласти судове засідання у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні, хворобою представника заявника та воєнним станом. Однак, жодних доказів на підтвердження поважності причин неявки довідка з лікарні, епікриз, тощо - до заяви долучено не було до теперішнього часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Окрім цього, заявник та його представник не звертались до суду із клопотанням про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в порядку ст. 212 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.50 (далі - Конвенція), яка набрала чинності для України з 11.09.97 та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в ній, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні від 15.07.2002 у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів принцип неприпустимості зловживання правами у даному конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання заявником та його представником наданими їм правами та невиконання обов`язків.

Окрім вищевикладеного, суд також враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в інформаційному листі № 6-60/0/4-12 від 18.01.2012, щодо балансу захисту прав як позивача, який повторно не з`явився у судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку із такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

За встановленими правилами п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений заявник повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд заяви за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки заявника до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки заявника, суд повинен залишати заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує заявника, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо заявник не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення заявника про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд заяви за відсутності заявника.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки заявника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд заяви за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (постанова від 22.05.2019, справа № 310/12817/13).

За вищевикладених обставин суд, враховуючи поведінку заявника та його представника, та невиконання ними своїх обов`язків щодо явки в судове засідання, відсутності заяв про розгляд справи за їх відсутності, вважає за необхідне заяву залишити без розгляду.

Окремо, суд звертає увагу на наступне.

Частиною 7 ст. 19 ЦПК України передбачено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із п. п. 1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З системного аналізу вище наведеного вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у справі № 295/7536/17, постанова від 22 травня 2018 року.

Отже, вирішуючи питання встановлення факту в межах порушених заявою питань, суд приходить до висновку, що рішення прийняте за результатами розгляду даної заяви, зокрема задоволення заяви та/або відмова у задоволенні заяви про встановлення такого факту безпосередньо пов`язується з наступним вирішенням спору про право на спадкування.

Такого висновку суд передусім дійшов з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Частинами 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтями 1261-1265 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки; у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері; у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Так, судом встановлено із заяви заявника, що він має рідну сестру ОСОБА_2 , яка 16.04.2021 звернулась із заявою до Шостої ДДНК про прийняття нею всього спадкового майна, що залишилось після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за законом.

Державним нотаріусом Шостої ДДНК було вчинено ряд нотаріальних дій для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Однак, як неодноразово зазначав суду заявник, у нього з сестрою ОСОБА_2 з цього питання наявний конфлікт.

Встановлення факту, який просить заявник необхідний останньому для його можливості бути спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , однак ОСОБА_2 заперечує цей факт.

Таким чином, враховуючи вказані обставини, судом встановлено наявність спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки встановлення факту батьківства ОСОБА_3 відносно заявника, вплине на спадкові права ОСОБА_2 , яка це заперечує.

Отже, в даному випадку, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наявний спір про право на спадкування.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 25.04.2019 у справі № 759/4596/18 та від 08.05.2019 по справі № 454/1106/17.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, суд якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, залишає заяву без розгляду, і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подавати позов на загальних підставах.

В абзаці 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, якщо під час розгляду справи по суті виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішення спору про право, суд, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позовну заяву на загальних підставах.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

В той же час, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, також, виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Восьма Дніпровська державна нотаріальна контора, Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту батьківства, у зв`язку з наявністю спору про право на спадкування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2-3, 19, 223, 257-261, 263, 293, 294, 315, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Восьма Дніпровська державна нотаріальна контора, Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту батьківства - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику та заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення (ухвали) або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення у формі ухвали складено 24.05.2022

Суддя К.С. Маштак