Справа № 211/7160/21
Провадження № 2/211/1467/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, треті особи: Департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради, Акціонерне товариство «Українська залізниця» про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, треті особи: Департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради, Акціонерне товариство «Українська залізниця» про зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в періоди з 26.02.1959 до 01.11.1967 та з 03.09.1970 до 10.12.1996 року, працювала на різних посадах в структурному підрозділі «Вагонне депо Батуринська» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», тобто загальний страж роботи на даному підприємстві складає понад 30 років.

Рішенням виконавчого комітету Довгинцівської районної Ради народних депутатів м. Кривий Ріг від 06.12.1993 № 498, квартиру АДРЕСА_1 було включено до числа службового житла. На підставі ордера № 206 (рішення виконавчого комітету Довгинцівської районної Ради народних депутатів м. Кривий Ріг від 12.1.1993 №476/1) була їй надана.

У подальшому з 2018 року вона, намагалася приватизувати вказане службове житло, неодноразово зверталась до АТ «Укрзалізниця» (до реорганізації ПАТ «Укрзалізниця» )із заявами про виключення квартири за адресою: АДРЕСА_2 , із числа службових та подальшу приватизацію даної квартири.

В свою чергу, у відповідності до листа АТ «Укрзалізниця» від 20.09.2021 за № Ц-6-88/4710-21, підприємством зазначено, що зазначений об`єкт нерухомого майна на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 31.03.1999 № 180/6 був переданий до комунальної власності міста. Тому квартира за вказаною адресою не значиться у Зведених переліках майна державного підприємства «Придніпровська залізниця», що внесене до статутного капіталу АТ «Укрзалізниця», і майна, яке закріплене за АТ «Укрзалізниця» на праві господарського відання, затверджених Міністерством інфраструктури від 18.08.2015, тому не перебуває на балансі Товариства.

Чинним на цей час Положенням про організацію процедур розпорядження майном в АТ «Укрзалізниця», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 1054, визначено порядок відчуження та списання майна Товариства, коли воно закріплене за Товариством на праві господарського відання та внесене до статутного капіталу Товариства.

Квартира АДРЕСА_1 не закріплена на праві господарського відання та не внесена до статутного капіталу, відповідно не перебуває на балансі АТ «Укрзалізниця».

В свою чергу, відповідно до відповіді виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради від 21.04.2021 за № Я-108-17/115, зазначено, що першим кроком особи, яка бажає приватизувати службове житло має бути звернення до керівництва підприємства, установи чи організації, яке надавало службове приміщення, з проханням виключити житло із службового житлового фонду, у зв`язку з відсутністю потреби в його використанні в статусі службового.

Відповідно до відповіді департаменту розвитку інфраструктурі міста виконкому Криворізької міської ради від 27.11.2018 № 15/17/7544, зазначено що згідно з рішенням міської ради від 31.03.2016 №381 «Про обсяг і меж повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів» (зі змінами т доповненнями) виконкомам районних у місті рад делеговано повноваження щодо прийняття рішень про включення житлових приміщень до числа службових.

Враховуючи вищевказане з питання включення квартири АДРЕСА_1 до числа службового, необхідно звернутися до виконкому Довгинцівської районної у місті ради.

Позивач вважає, що вона є єдиним та повноправним користувачем даної квартири, подальше перебування даної квартири на обліку в якості службової, є неправомірним і таким, що порушує її право на приватизацію житла, просила позов задовольнити.

У судове засідання сторони та треті особи повторно не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені.

Представник позивача адвокат Пізняк В.І. до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, на позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача у судове засідання не з`явились, відзив на позовну заяву не надали.

Третя особа представник АТ «Українська залізниця» адвокат Серьогіна С.В. до суду надала пояснення на позовну заяву. Зазначила, що 21.10.2015 року відповідно до чинного законодавства відбулася державна реєстрації Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Будучи відокремленим структурним підрозділом Товариства, регіональна філія «Придніпровська залізниця» наділена майном наказом ПАТ «Укрзалізниця» від 01.12.2015 року № 044 «Про наділення майном регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», стосовно якого філія уповноважена вести бухгалтерський облік ( баланс) згідно з Положенням про регіональну філію «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця».

Об`єкт житлової нерухомості квартира АДРЕСА_1 не обліковано на балансі жодного структурного підрозділу регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця». Тобто, вказане жиле приміщення не використовується Товариством, а ні як службове, а ні як приміщення з іншим статусом, а тому адміністрація підприємства не має повноважень вирішувати питання щодо спірного об`єкту нерухомості.

На сьогодні, жодним нормативним актом не встановлено процедуру виключення житла, яке не є власністю, не перебуває на балансовому обліку Товариства, не увійшло в статутний капітал та не закріплене за Товариством на праві повного господарського відання, з числа службових.

Просили справу розглянути у їх відсутність.

Суд, враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що в періоди з 26.02.1959 до 01.11.1967 та з 03.09.1970 до 10.12.1996 року, ОСОБА_1 працювала на різних посадах в структурному підрозділі «Вагонне депо Батуринська» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» ( а.с. 7-9 копія трудової книжки.

Рішенням виконавчого комітету Довгинцівської районної Ради народних депутатів м. Кривий Ріг від 06.12.1993 № 498, квартиру АДРЕСА_1 було включено до числа службового житла ( а.с. 6 копія рішення).

На підставі ордера № 206 (рішення виконавчого комітету Довгинцівської районної Ради народних депутатів м. Кривий Ріг від 12.11.1993 №476/1) квартира АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_1 ( а.с. 5 копія ордеру).

Відповідно до відповіді виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради від 21.04.2021 за № Я-108-17/115, зазначено, що першим кроком особи, яка бажає приватизувати службове житло має бути звернення до керівництва підприємства, установи чи організації, яке надавало службове приміщення, з проханням виключити житло із службового житлового фонду, у зв`язку з відсутністю потреби в його використанні в статусі службового ( а.с. 11).

Відповідно до відповіді департаменту розвитку інфраструктурі міста виконкому Криворізької міської ради від 27.11.2018 № 15/17/7544, зазначено що згідно з рішенням міської ради від 31.03.2016 №381 «Про обсяг і меж повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів» (зі змінами т доповненнями) виконкомам районних у місті рад делеговано повноваження щодо прийняття рішень про включення житлових приміщень до числа службових.

Враховуючи вищевказане з питання включення квартири АДРЕСА_1 до числа службового, необхідно звернутися до виконкому Довгинцівської районної у місті ради ( а.с. 13).

Відповідності до листа АТ «Укрзалізниця» від 20.09.2021 за № Ц-6-88/4710-21, підприємством зазначено, що зазначений об`єкт нерухомого майна на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 31.03.1999 № 180/6 був переданий до комунальної власності міста. Тому квартира за вказаною адресою не значиться у Зведених переліках майна державного підприємства «Придніпровська залізниця», що внесене до статутного капіталу АТ «Укрзалізниця», і майна, яке закріплене за АТ «Укрзалізниця» на праві господарського відання, затверджених Міністерством інфраструктури від 18.08.2015, тому не перебуває на балансі Товариства.

Чинним на цей час Положенням про організацію процедур розпорядження майном в АТ «Укрзалізниця», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 1054, визначено порядок відчуження та списання майна Товариства, коли воно закріплене за Товариством на праві господарського відання та внесене до статутного капіталу Товариства.

Квартира АДРЕСА_1 не закріплена на праві господарського відання та не внесена до статутного капіталу, відповідно не перебуває на балансі АТ «Укрзалізниця» ( а.с. 15-16).

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

У відповідності до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», за рішенням відповідних рад, квартири зі статусом службових можуть бути переведені до державного житлового фонду, після чого громадяни України отримують можливості постійно користуватися ними та приватизувати їх.

Згідно ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до п.2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом.

Як стверджує позивач у позовній заяві, правовий режим квартири позбавляє її права мати житло в постійному користуванні, а в подальшому реалізувати своє право на приватизацію житла.

Крім того, згідно ч.1 ст.71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

Однак, відповідно до ст.19 Конституції України, органи та посадові особи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, має бути дотримано розумного балансу між наданими повноваженнями та свободою розсуду (дискрецією) при прийнятті рішення під час реалізації цих повноважень.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

травня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках №360/536/17-а, адміністративне провадження №К/9901/16975/18 (ЄДРСРУ № 89251080) вказав, що застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення, є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив в його задоволенні.

В такому разі, суд під час перевірки підстав прийняття рішення, перевіряє конкретні підстави відмови. У разі визнання незаконності підстав, що стали причиною прийняття рішення про відмову, доцільним способом захисту є власне зобов`язання уповноваженого суб`єкта прийняти конкретне рішення, а не зобов`язання повторно розглянути клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Згідно ч. 2 ст. 121 ЖК України, службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Таким, чином, суд вважає, що позивач проживає близько 30 років у службовій, спірній квартирі набула права на її приватизацію, тому її вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, треті особи: Департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради, Акціонерне товариство «Українська залізниця» про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов`язати виконавчий комітет Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради виключити із числа службових квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Н. О. Сарат