1Справа № 335/9157/21 2/335/289/2022
17 травня 2022 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Стеценка А.В., за участю секретаря судового засідання Деркач А.А., представника позивача Александрова О.О., представника відповідача Удовиченко С.А., розглянувши в залі суду в м. Запоріжжя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Александрова Олексія Олександровича до Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання права власності на пенсійні виплати в порядку спадкування за законом, зобов`язання нарахувати і виплатити пенсійні виплати,
28.08.2021 позивач ОСОБА_1 особі представника адвоката Александрова Олексія Олександровича звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання права власності на пенсійні виплати в порядку спадкування за законом, зобов`язання нарахувати і виплатити пенсійні виплати, в обґрунтування якого зазначив наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої залишилася спадщина у вигляді недоотриманої пенсії.
Однак, померла ОСОБА_2 за життя не отримувала пенсію з 01.03.2016 по 31.12.2017, яку відповідач не врахував при наданні довідки №670 від 09.06.2021 надану за запит державного нотаріуса.
06.08.2021 представник позивача адвокат Александров О.О. звернувся до відповідача із заявою про виплату позивачеві недоотриманої пенсії за період з 01.03.2016 по 31.12.2017.
Ураховуючи наведене, позивач, посилаючись на ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», просила суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на недоотримані, у зв`язку зі смертю, пенсійні виплати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2017 року та стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп.
Ухвалою судді від 02.09.2021 позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення вказаних в ухвал суду недоліків (а.с. 19).
23.09.2021 на адресу суду від представника позивача адвоката Александрова О.О. надійшла заява про усунення вказаних в ухвалі суду недоліків, з уточненою позовною заявою (а.с. 22-25).
Ухвалою судді від 24.09.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов, витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відомості щодо розміру недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з лютого 2016 року по грудень 2017 року.
13.10.2021 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшла заява про поновлення строку для надання інформації щодо неможливості надати витребувані докази та відзив на позовну заяву, в якому відповідача просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Свої заперечення проти позову відповідач обґрунтовував тим, що у період з 01.03.2016 по 09.06.2018 нарахування та виплата пенсії ОСОБА_2 не проводилась, скільки померла особисто не зверталась до Пенсійного фонду України для проходження ідентифікації відповідно до «Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування». Призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюється за місцем перебування таких осіб, що підтверджується довідкою відповідно до «Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509. На підставі інформаційного обміну між органами Пенсійного фонду України з органами соціального захисту населення, пенсія ОСОБА_2 була зупинена з 01.03.2016 у зв`язку з не підтвердженням місця фактичного проживання. Крім того, оскільки позивач звернувся із заявою про виплату недоотриманої пенсії за свідоцтвом про право на спадщину за законом лише серпні 2021, розмір недоотриманої пенсії було розраховано за останні три роки у відповідності до приписів ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 29, 30-31).
09.11.2021 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд в частині позовних вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити пенсійні виплати за період з 01.03.2016 по 31.12.2017- закрити провадження (а.с.44-46).
22.11.2021 ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 56).
В судовому засіданні представник позивача адвокат Александров О.О. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити на підставах викладених в уточненій позовні заяві. Суду пояснив, що розмір пенсійних виплат які позивач просить стягнути були розраховані приблизно, оскільки відповідачем не було надано ані йому, ані суду інформацію щодо розміру пенсійних виплат за період з 01.03.2016 по 31.12.2017. Тому просив визнати право власності у порядку спадкування за законом на недоотримані, у зв`язку зі смертю, пенсійні виплати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2017 року без визначення конкретної суми.
Представник відповідача ОСОБА_3 просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з підстав викладених у відзивах позовну заяву, а вимоги щодо зобов`язання нарахувати та виплатити недоотриману пенсію підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.03.2021, та не оспорюється відповідачем у справі (а.с. 5).
06.08.2021 представник позивача адвокат Александров О.О. звернувся до відповідача із заявою про виплату позивачеві недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 по 31.12.2017.
Отже, спірні правовідносини виникли саме з приводу виплати позивачу пенсії померлої матерів порядку спадкування за законом за період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2017 року.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до приписів ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Згідно заст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Відповідно до ч. 1ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Суд зазначає, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється у разі смерті пенсіонера.
Рішення щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2 на інших підставах відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Крім того, відповідно до статті 9 2Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. На час виникнення спірних правовідносин ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, запроваджено не було.

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20жовтня 2014року №1706-VII «Про забезпечення праві свобод внутрішньо переміщених осіб» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018№ 2268-VІІІ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної особи, не підтвердження місця фактичного проживання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Посилання відповідача у відзиві, що померла ОСОБА_2 за життя не виявила бажання поновити пенсію та не зверталась з відповідною заявою до відповідача і пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на вищенаведене.

Вищенаведені положення законодавства з урахуванням сталої судової практики у спірних правовідносинах свідчать про те, що спадкодавець ОСОБА_2 мала право на нарахування та виплату пенсії за вищезазначений період незалежно від звернення до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області та надання чи не надання нової довідки внутрішньо переміщеної особи, чи не підтвердження місця фактичного проживання, при цьому, слід зауважити, що рішення про припинення їй таких виплат не приймалось.

Отже, і спадкоємець ОСОБА_1 відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі № 243/13575/19.

Крім того, саме позивачу видане нотаріусом свідоцтво про право на спадщину на частину недоотриманої пенсії, тому вона є такою, що прийняла спадщину в цілому відповідно до вимог ч. 2 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на пенсійні виплати в порядку спадкування за законом, зобов`язання нарахувати і виплатити пенсійні виплати за період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2017 року - підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Керуючись, ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Александрова Олексія Олександровича до Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на недоотримані, у зв`язку зі смертю, пенсійні виплати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2017 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , недоотримані за життя пенсійні виплати за період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2017 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ідентифікаційний код 20490012, адреса: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б.

Повне судове рішення складено 23.05.2022.

Суддя А.В. Стеценко