Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/131/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2022 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності, вимоги якого уточнила.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , виданого 18.11.2021 року Виноградівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис 820.

Батько заповіту не залишив. Мати, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть.

Спадкоємцями першої черги по закону є позивачка, донька померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 виданого 14.10.1981 року Виноградівським райвідділом ЗАГСу; та свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_3 виданого 09.06.2012 року; рішенням Виноградівського районного суду про розірвання шлюбу від 28.08.2017 року, а також відповідачка, донька ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 виданого 27.03.1979 року Кобилецько Полянською сільською радою, та свідоцтвом про одруження НОМЕР_5 виданого 29.09.1998 року ВРАЦС Виноградівськоїрайдержадміністрації.

Згідно штампа в паспорті, місце проживання Позивача зареєстроване в АДРЕСА_1 , тобто в будинку, який рахується за померлим, згідно договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку на права власності, укладеного між виконкомом Виноградівської міської ради та гр. ОСОБА_3 08.04.1985 року та посвідченого державним нотаріусом Боричок К.В. 05.05.1985 року за реєстровим №636.

Отже, позивач прийняла спадщину по факту реєстрації місця постійного проживання в будинку померлого.

Відповідач спадщину не прийняла і відмовляється від спадщини на користь Позивача.

Спадкове майно складається з житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей Технічного паспорту на садибний будинок АДРЕСА_1 , виданого 06.01.2022 року сертифікованим спеціалістом ФОП ОСОБА_5 , загальна площа будинку складає 67 кв.м., житлова 24.2 кв.м., рік побудови 1990.

На даний час Позивач не може оформити спадщину на себе через нотаріальну контору, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок.

Таким чином, позивачка, яка в порядку спадкування за законом успадкувала спадкове майно, яке згідно положень закону належить їй з часу відкриття спадщини, не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення нею повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном, вважає, що є всі правові підстави звернутися до суду із позовом про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, проте нею подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.44).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, проте до суду подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вимоги позову визнає (а.с.37).

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України.

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , виданого 18.11.2021 року Виноградівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис 820 (а.с.8).

Батько заповіту не залишив.

Мати, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_6 від 11.07.2014 року (а.с.9).

Спадкоємцями першої черги по закону є позивачка, донька померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 виданого 14.10.1981 року Виноградівським райвідділом ЗАГСу; та свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_3 виданого 09.06.2012 року; рішенням Виноградівського районного суду про розірвання шлюбу від 28.08.2017 року, а також відповідачка, донька ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 виданого 27.03.1979 року Кобилецько Полянською сільською радою, та свідоцтвом про одруження НОМЕР_5 виданого 29.09.1998 року ВРАЦС Виноградівської райдержадміністрації (а.с.10, 11, 13).

Згідно штампа в паспорті, місце проживання Позивача зареєстроване в АДРЕСА_1 , тобто в будинку, який рахується за померлим (а.с.6-6 зв.).

Отже, позивач прийняла спадщину по факту реєстрації місця постійного проживання в будинку померлого.

Відповідач спадщину не прийняла і відмовляється від спадщини на користь Позивача.

Спадкове майно складається з житлового будинку АДРЕСА_1 та рахується за померлим, згідно договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку на права власності, укладеного між виконкомом Виноградівської міської ради та гр. ОСОБА_3 08.04.1985 року та посвідченого державним нотаріусом Боричок К.В. 05.05.1985 року за реєстровим №636 (а.с.27).

Згідно відомостей Технічного паспорту на садибний будинок АДРЕСА_1 , виданого 06.01.2022 року сертифікованим спеціалістом ФОП ОСОБА_5 , загальна площа будинку складає 67 кв.м., житлова 24.2 кв.м., рік побудови 1990 (а.с.21-25).

Набути право власності на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа будинок, який був втрачений ще за життя спадкодавця.

Технічну інвентаризацію спадкового житлового будинку проведено, що що підтверджується копією технічного паспорту житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21-25).

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Позивач є спадкоємцем за законом п`ятої черги.

Згідно положень ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкове майно складається з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку.

Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є особою першої черги спадкування, спадщину прийняла в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, інші особи, які мають право претендувати на спадкове майно від своїх прав відмовилися, про що подали відповідні заяви. Спадковий будинок будівництвом завершений, однак правовстановлюючих документів спадкодавцем за життя не виготовлено, що є перешкодою позивачу в оформленні спадкових прав. Іншого способу захистити своє право у спадкоємця, як визнання права власності в судовому порядку, у позивача не має.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_7 , право власності на завершений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , загальною площею 67,0 кв.м., житлова 24,2 кв.м., рік побудови 1990.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо