КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5135/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2022року місто Київ

справа № 759/3167/20

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Войтенко Ю.В., у справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва», Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі міста Києва» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів, в якому просили стягнути з останніх на користь:

КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі міста Києва» заборгованість за період з 01 січня 2011 року по 28 лютого 2015 року в розмірі 31516,66 грн., яка складається з: основої заборгованості - 22858,30 грн., інфляційних нарахувань - 6900,99 грн., 3% річних - 1757,37 грн.;

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва» заборгованість за період з 01 березня 2015 року по 01 серпня 2019 року в розмірі 61773,97 грн., яка складається з: основої заборгованості - 51037,60 грн., інфляційних нарахувань - 7915,76 грн., 3% річних - 2820,61 грн.

В обґрунтування вимог посилалися на те, що КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі міста Києва» здійснювало утримання будинків та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 до 28 лютого 2015 року, а з 01 березня 2015 року утримання будинків та прибудинкової території за вказаною адресою здійснює КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва».

Вказували, що відповідачі є наймачами квартири за адресою: АДРЕСА_1 та останні користуються послугами, що надаються позивачами.

Зазначали, що в результаті неналежного виконання відповідачами своїх обов'язків по оплаті наданих позивачами житлово-комунальних послуг з утримання будинку і прибудинкової території у ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 утворилась заборгованість.

Вважають, що вказаний борг відповідачі відповідно до вимог ст.625 ЦК України мають сплатити з урахування індексу інфляції та 3% річних.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року позов КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва» та КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинськомурайоні міста Києва» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошийському районі міста Києва» заборгованість у розмірі 31516,66 грн. та судові витрати у розмірі 710,13 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва» заборгованість у розмірі 61773,97 грн. та судові витрати у розмірі 1391,87 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог посилався на те, що у 2003 році відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвали шлюб та через неможливість проживати разом на одній житловій площі, відповідач ОСОБА_3 став фактично проживати у Київській області, а ОСОБА_1 з матір`ю ОСОБА_4 вимушені були періодично, а згодом і постійно перебувати у Миколаївській області, доглядаючи літню бабусю 1924 року народження. Після її смерті у 2018 році вони залишилися проживати у Миколаївській області в її будинку.

Вказував, що у спірній квартирі залишився постійно проживати ОСОБА_7 , син ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , брат ОСОБА_1 .

Зазначав, що судом першої інстанції не було встановлено кола фактичних споживачів комунальних послуг, які їх споживали для власних потреб.

Посилався на те, що в квартирі з 2003 року постійно проживає лише ОСОБА_7 , який там зареєстрований та який є споживачем комунальних послуг з того часу.

Вказував, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про судову справу, що унеможливило реалізацію нею своїх прав, передбачених Законом.

Зазначав, що з лютого 2011 року (час платежу за січень 2011 року) зобов`язання зі сплати житлово-комунальних послуг не виконувалися, отже, з того часу у позивача КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошийському районі міста Києва» виникло право на позов і почався перебіг позовної давності за простроченими платежами. Аналогічна ситуація із вимогами позивача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва» - його право на позов виникло 01 квітня 2015 року і почався перебіг позовної давності.

Вважає, що відповідачі були позбавлені права на застосування позовної давності через неповідомлення судом про судовий розгляд справи, а ухвала, де судом встановлювалися строки на надання відзиву на позовну заяву, не була отримана відповідачами.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог посилався на те, що він не був належним чином повідомлений про судову справу, що унеможливило реалізацію ним своїх прав, передбачених Законом.

Вказував, що він тільки зареєстрований за спірною адресою, проте фактично проживає в іншому місці та не є споживачем послуг.

Зазначав, що особа, яка не брала участь у справі - ОСОБА_7 за законом несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями, що випливають з договору найму.

Посилався на те, що з матеріалів справи суду першої інстанції було відомо про існування такої особи, але ОСОБА_7 не був притягнутий до участі у справі як співвідповідач, що порушує права інших відповідачів, а також звільняє ОСОБА_7 від обов`язку сплачувати за спожиті комунальні послуги.

Відзиву на апеляційні скарги не надійшло.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Згідно з п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Положеннями частин 2, 4 ст.128 ЦПК України визначено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 13 березня 2020 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачі протягом 15 днів з для отримання даної ухвали повинні надіслати суду відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідачам: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 13 березня 2020 року було направлено за адресою: АДРЕСА_1 . Однак конверт з ухвалою, який направлявся ОСОБА_4 повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.38, 39).

При цьому, доказів направлення та отримання відповідачами:ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 копії ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 13 березня 2020 року матеріали справи не містять.

А відтак, судом першої інстанції при ухваленні рішення були порушені норми процесуального права, оскільки відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не були повідомлені про розгляд справи Святошинським районним судом міста Києва, а тому не мали можливості подати відзив на позовну заяву та докази на підтвердження своїх заперечень, що є безумовною підставою для скасування рішення суду відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що позов КП«Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва»та КП«Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі міста Києва» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі міста Києва» створене на підставі рішення Святошинської районної у місті Києві ради «Про удосконалення комунальних підприємств реорганізацію КП «Галагани» №212 від 24квітня 2008 року.

КП«Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва»створене на підставі рішення Київськоїміської ради «Про удосконалення структури управління житлово-комунального господарстваміста Києва»№270/270 від 09жовтня 2014 року.

КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі міста Києва» здійснювало утримання будинків та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 до 28 лютого 2015 року, а з 01 березня 2015 року утримання будинків та прибудинкової території за вказаною адресою здійснює КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва».

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачі вказували на те, що відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є наймачами квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ордеру №80 від 02 квітня 1986 року. Останні проживають за вказаною адресою та користуються житлово-комунальними послугами, що надаються позивачами.

Відповідно до рахунків-попереджень від 28 серпня 2019 року №№82, 83, 84 заборгованість відповідачів перед:

КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі міста Києва» за період з 01 січня 2011 року по 28 лютого 2015 року становить 31516,66 грн., яка складається з: основої заборгованості - 22858,30 грн., інфляційних нарахувань - 6900,99 грн., 3% річних - 1757,37 грн.;

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва» за період з 01 березня 2015 року по 01 серпня 2019 року становить 61773,97 грн., яка складається з: основої заборгованості - 51037,60 грн., інфляційних нарахувань - 7915,76 грн., 3% річних - 2820,61 грн.

Звертаючись до суду з апеляційними скаргами та заперечуючи проти позову, відповідачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вказували на те, що вони у спірній квартирі не проживають, а в ній зареєстрований та постійно проживає ОСОБА_7 , 1987 року народження, який є син ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Зазначали, що саме ОСОБА_7 є споживачем комунальних послуг у вказаній квартирі.

Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст.48 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Частиною 2 ст.51 ЦПК України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов'язок визначати коло відповідачів у справі, предмет та підстави позову.

При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред'явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц.

Позивачі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва» та КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі міста Києва», звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги пред`явила вимоги до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , на підтвердження чого надали копію ордеру №80 від 02 квітня 1986 року.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було зроблено запит до КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» з метою витребування інформації про зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до даних Реєстру територіальної громади м. Києва станом на 26 лютого 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано чотири особи - ОСОБА_7 , 1987 року народження, ОСОБА_3 , 1958 року народження, ОСОБА_4 , 1958 року народження, ОСОБА_1 , 1982 року народження.

Разом з тим, за надані позивачами послуги, особи, які зареєстровані у спірній квартирі повинні нести солідарну відповідальність.

Таким чином, належними відповідачами у даній справі мали бути: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 .

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивачі просили стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь:

КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі міста Києва» заборгованість за період з 01 січня 2011 року по 28 лютого 2015 року в розмірі 31516,66 грн., яка складається з: основої заборгованості - 22858,30 грн., інфляційних нарахувань - 6900,99 грн., 3% річних - 1757,37 грн.;

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва» заборгованість за період з 01 березня 2015 року по 01 серпня 2019 року в розмірі 61773,97 грн., яка складається з: основої заборгованості - 51037,60 грн., інфляційних нарахувань - 7915,76 грн., 3% річних - 2820,61 грн.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2. , звертаючись до суду з апеляційною скаргою вказував на те, що позивачами пропущено строк звернення до суду з даним позовом та просив застосувати до позовних вимог наслідки строку позовної давності. Наслідки строку позовної давності застосовуються відносно тієї особи, яка їх заявляє.

Виходячи з заявлених позивачем КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі міста Києва» вимог та вимог КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва» за період з 01 березня 2015 року по січень 2017 року вбачається, що останніми пропущено строк позовної давності звернення до суду з даними вимогами.

При цьому, вимоги КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва» за період з лютого 2017 року по 01 серпня 2019 року заявлені в межах строку позовної давності.

Позивачі у ході розгляду справи у суді першої інстанції не зверталися до суду з клопотанням про залучення до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_7 .

Не залучення до справи в якості співвідповідача ОСОБА_7 , який по закону несе солідарну відповідальність за сплату житлово-комунальних послуг, позбавило останнього подати до суду заяви, заперечення, а тому рішення у даній справі безпосередньо впливатиме на права та обов`язки останнього.

Отже, коло осіб - учасників справи позивачі визначили з порушенням норм процесуального права.

А тому, пред`явлення позову до неналежного відповідача та/або до частини відповідачів є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Оскільки, суб'єктний склад учасників справи визначає суд першої інстанції, а в даній справі не залучено всіх осіб, які є учасниками спірних матеріальних правовідносин в якості відповідачів, колегія суддів приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки в такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права особи, не залученої до участі у справі як відповідача, а й його процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва» та КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі міста Києва» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 судові витрати по 1576,50 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва», Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі міста Києва» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва» (адреса: місто Київ, вул. Симиренка, 17, ) та Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі міста Києва» (адреса: місто Київ, вул. Симиренка, 17, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 судові витрати у розмірі по 1576 грн. 50 коп. з кожного.

Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва» (адреса: місто Київ, вул. Симиренка, 17, ) та Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі міста Києва» (адреса: місто Київ, вул. Симиренка, 17, ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 судові витрати у розмірі по 1576 грн. 50 коп. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: