Справа № 739/251/22
Номер провадження 2/739/170/22
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2022 року м.Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді Іващенко І.К.,
секретаря судового засідання Неживець К.В.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №251206, виданого 13 липня 2006 року на ім`я її батька - ОСОБА_2 .
Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . За життя останній набув право на земельну ділянку, а після його смерті на його ім`я був виданий вказаний вище державний акт. Позивач прийняла спадщину належним чином, тобто фактичним вступом в управління та володіння спадковим майном. При цьому вона не може реалізувати успадковане майнове право та отримати в натурі у власність земельну ділянку, оскільки оспорюваний державний акт видано у порушення вимог законодавства після смерті ОСОБА_2 і це призвело до порушення її прав. У зв`язку з цим позивач просить визнати зазначений вище державний акт недійсним.
У судове засідання позивач не з`явилася, при цьому подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, зі змісту якої вбачається, що позовні вимоги визнаються ним повністю.
Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.
Враховуючи те, що представник відповідача позов визнав повністю, згідно статей 200, 206 ЦПК України суд у підготовчому судовому засіданні ухвалив перейти до вирішення питання щодо задоволення позову за наявності для того законних підставі.
Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ларинівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер ОСОБА_2 (а.с. 4).
Останній за життя набув право на земельну ділянку розміром 5,99 умовних кадастрових гектарів як член КСХП «Родина» за рахунок земель вказаного сільськогосподарського підприємства, розташованих на території Новгород-Сіверського району Чернігівської області, що підтверджується листом відділу у Новгород-Сіверському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0137869 (а.с. 9).
При цьому, вже після смерті ОСОБА_2 , на ім`я останнього Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області було видано держаний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №251206 від 13 липня 2006 року, яким посвідчувалося право власності на земельну ділянку площею 3,1282 га (а.с. 8).
Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР (в редакції на день смерті спадкодавця) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.
Згідно зі статтею 10 ЦК УРСР, в якій розкрито зміст правоздатності громадян, громадяни, серед іншого, можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно.
Аналогічні положення містяться у статті 25 ЦК України, чинного на день видачі оспорюваного державного акту.
Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.
Частиною першою статті 126 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.
Враховуючи наведені вище законодавчі положення суд приходить до висновку, що видача на ім`я ОСОБА_2 , після смерті останнього, державного акту на право власності на земельну ділянку була здійснена в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки.
Як вбачається, вказаний вище державний акт був виданий на ім`я ОСОБА_2 , як особи, що мала право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай).
Відповідно до пункту 17 розділу Х Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Таким чином, у зв`язку з видачею на ім`я ОСОБА_2 після його смерті державного акту на право власності на земельну ділянку, сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував право вимоги останнього на відведення у приватну власність земельної ділянки, яке входить до складу спадщини ОСОБА_2 і було успадковане позивачем, став недійсним. Це в свою чергу призвело до порушення прав позивача та унеможливлює набуття останнім, яка особою, що має право на земельну частку (пай), права на відповідну земельну ділянку.
За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, наявність підстав для визнання оспорюваного державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним і відповідно визнання позову відповідачем та необхідність задоволення позову повністю.
На підставі викладеного, керуючись статтями 81-83, 141, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд-
Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №251206 від 13 липня 2006 року, виданий Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області на ім`я ОСОБА_2 , на земельну ділянку площею 3,1282 га.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І.К. Іващенко