Справа № 747/75/22
Провадження № 2-о/747/2/22
РІШЕННЯ

іменем України

25.05.2022 року смт Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

присяжних Бежан С.А., Горкавенко Л.М.

секретаря Зірки В.П.

заявника ОСОБА_1

прокурора Хомазюка О.В.

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянув у закритому судовому засіданні в залі суду в смт Талалаївка цивільну справу за заявою лікаря-психіатра КНП «Талалаївська ЦЛ» Кобцевої Олександри Олексіївни про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу без її згоди, -

ВСТАНОВИВ:

24.05.2022 року лікар-психіатр КНП «Талалаївська ЦЛ» Кобцева О.О. звернулась до суду із заявою про примусову госпіталізацію в психіатричний заклад ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без її усвідомленої згоди. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 20.05.2022 року після особистого огляду ОСОБА_3 на підставі заяви її доньки ОСОБА_2 , нею було зроблено висновок про необхідність госпіталізації ОСОБА_3 до психіатричного закладу без її згоди. На момент огляду словесний контакт був непродуктивний, кричала, не давала лікарям можливості оглянути її. При спробі підійти ближче втекла з двору. Поведінка негативістична, категорично заперечує свою безгосподарність, не пояснює причин уходу з дому, не називає свою дочку, зятя, сусідку по імені. Погрожувала, що у разі госпіталізації до спеціального медичного закладу згоди не дасть і накладе на себе руки. Згідно висновку лікарської комісії за станом свого здоров`я ОСОБА_3 не може забезпечити належний догляд за собою, не сприймає реально свій хворобливий стан, що є небезпечно як для неї самої так і для оточуючих, і може бути підставою для примусово госпіталізації з метою повного обстеження та лікування. Тому заявник ОСОБА_1 просить суд надати дозвіл на госпіталізацію ОСОБА_3 до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Ухвалою судді Талалаївського районного суду від 24.05.2022 року відкрито провадження по заяві за правилами окремого провадження та призначено справу до розгляду з виконанням вимог ст 341 ЦПК України на 25.05.2022 року. Одночасно залучено до участі у справі, як заінтересовану особу, ОСОБА_2 , дочку ОСОБА_3 . Також даною ухвалою було вирішено проводити розгляд справи без участі особи, відносно якої розглядається питання про примусову госпіталізацію.

У судовому засіданні заявник - лікар-психіатр Кобцева О.О. - заяву про примусову госпіталізацію підтримала, просила задовольнити, оскільки ОСОБА_3 не дає добровільної згоди на свою госпіталізацію, не вважає себе хворою, не усвідомлює адекватно оточуючу ситуацію, дезорієнтована, не обслуговує себе, господарство занедбане, не бажає пройти обстеження добровільно. Тому є всі підстави для її примусової госпіталізації до психіатричного закладу. Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримала і просила задовольнити, оскільки у її матері ОСОБА_3 з початку цього року проявляються ознаки психічного захворювання вона не впізнає її свою дочку і говорить, що у неї дітей немає, що це не її дім, ходить вночі по селу, відмовляється їхати в лікарню з цього приводу. Вони їздили в м Ромни на консультацію в психіатричну лікарню, там їй призначили таблетки, але вона їх не вживає, лікуватись не бажає, говорить, що вона не хвора.

Прокурор Хомазюк О.В. в судовому засіданні заяву лікаря-психіатра підтримав і просив задовольнити і вважає, що є всі підстави для примусової госпіталізації ОСОБА_3 , передбачені чинним законодавством.

В судовому засіданні були встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 . 20.05.2022 року її дочка ОСОБА_2 звернулась із заявою до директора КНП «Талалаївська центральна лікарня» про проведення огляду на дому її матері ОСОБА_3 в зв`язку з тяжким психічним станом її здоров`я. На підставі даної заяви комісія лікарів відвідали на дому ОСОБА_3 20.05.2022 року. На момент огляду словесний контакт був непродуктивний, вона кричала, не давала лікарям можливості оглянути її. При спробі підійти ближче втекла з двору. Поведінка негативістична, категорично заперечує свою безгосподарність, не пояснює причин уходу з дому, не називає свою дочку, зятя, сусідку по імені. Погрожувала, що у разі госпіталізації до спеціального медичного закладу згоди не дасть і накладе на себе руки. Також в акті від 23.05.2022 року на підставі огляду ОСОБА_3 зазначено, що вона захворіла з січня 2022 року, коли змінилась її поведінка, порушився сон, не пізнавала доньку, сусідів, інколи йшла з дому в невідомому напрямку, при намаганні зупинити її та повернути додому проявляла агресію, кричала, конфліктувала. 16.02.2022 року була оглянута лікарями психіатром та невропатологом КНП «Талалаївська ЦЛ», встановлено діагноз - дисциркуляторна енцефалопатія 2-3 ступеню з вираженим церебрастенічним синдромом, інтелектуально-мнестичним зниженням. В подальшому була консультована в Першій обласній психіатричній лікарні м. Ромни Сумської області. Від госпіталізації для проведення обстеження та лікування категорично відмовилась, а призначене амбулаторне лікування приймала нерегулярно і вибірково, частіше ігнорувала взагалі. Згідно лікарського висновку за станом свого здоров`я на момент огляду ОСОБА_3 не може забезпечити належний догляд за собою, не сприймає реально свій хворобливий стан, що є небезпечно як для неї самої, так і для оточуючих і може бути підставою для примусової госпіталізації з метою повного обстеження та лікування. Відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу» потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. Згідно довідки-характеристики з місця проживання ОСОБА_3 проживає одна в с Обухове Прилуцького району, не працює. З 2021 року неодноразово залишала домівку і ходила по навколишніх селах в нічний час, не розуміючи, де вона знаходиться. Не впізнає сусідів, родичів, поводить себе агресивно по відношенню до них. Погрожувала ножем сусідам, які намагались їй допомагати. Багато разів погрожувала накласти на себе руки, піти з дому, так як з її слів вона зараз проживає не дома і дітей у неї взагалі немає. ОСОБА_3 становить загрозу для себе та оточуючих.

При розгляді даної справи судом застосовуються наступні норми права.

Статтями 28, 29 Конституції України кожному гарантовано право на повагу до його гідності, право на свободу та особисту недоторканість. Кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування у відповідності до ст. 49 Конституції України. Відповідно до ч.1 ст. 339 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. У відповідності до ч.1 ст. 8 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається в найменш обмежених умовах, що забезпечують безпеку особи та інших осіб, при додержанні прав і законних інтересів особи, якій надається психіатрична допомога. Згідно ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров`я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Стаття 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає підстави для госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, а саме: особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

У пункті 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено підстави для правомірного позбавлення особи свободи відповідно до процедури, встановленої законом, до яких належить і законне затримання психічно хворої особи. За змістом п. 8 принципу 11 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Захист осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги» від 18 лютого 1992 року № 49/119, крім випадів, передбачених пунктами 12, 13, 14 і 15 даного принципу, лікування будь-якого пацієнта може проводитися без інформаційної згоди пацієнта, якщо уповноважений законом кваліфікований психіатричний працівник визначить, що воно терміново необхідне для того, щоб запобігти шкоді пацієнта або інших осіб. Частиною 3 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено обов`язкове надання до заяви висновку комісії лікарів - психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно ч. ч. 2-5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів мають право відмовити у наданні психіатричної допомоги у разі відсутності підстав для її надання. Відмова у наданні психіатричної допомоги із зазначенням її причин фіксується у медичній документації за підписом особи чи її законного представника та лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів.

В рішенні ЄСПЛ від 24.10.1979 року у справі «Винтерверп (Winterwerp) против Нидерландов» суд наголосив, що ніхто не може бути позбавлений волі як «особа, що страждає на психічний розлад», без медичного висновку, який встановлює, що її психічний стан виправдовує обов`язкову госпіталізацію.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року в справі № 2-1/07 (провадження № 14-9cвц18) вказано, що: «надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції з усіма гарантіями, що передбачені цією статтею, включно з правом на відшкодування будь-якої шкоди, завданої позбавленням свободи, якщо воно буде визнане таким, що не відповідає чинному законодавству України. Згідно з практикою ЄСПЛ щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції особа не може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступень якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України. Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції. Проте відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу».

При розгляді справи судом встановлено одночасну наявність двох умов для примусової госпіталізації ОСОБА_4 , а саме можливість лікування лише під наглядом в стаціонарних умовах лікарні та встановлення в неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона, зокрема, виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Зазначений висновок суду базується не тільки на лікарському висновку, викладеному в акті огляду від 20.05.2022 року, а і на підставі з`ясованих під час судового розгляду інших фактичних обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору. При розгляді даної справи у суду не виникло підстав піддати сумніву об`єктивність і достовірність висновку акту комісії лікарів КНП «Талалаївська ЦЛ» від 23.05.2022 року, який містить обґрунтування про необхідність госпіталізації ОСОБА_3 до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, суд з ним погоджується.

Аналізуючи всі вищезазначені докази, як належність і допустимість, достовірність кожного із них окремо, а також достатність у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для госпіталізації ОСОБА_3 у психіатричний заклад у примусовому порядку без її згоди, а тому заява підлягає задоволенню.

Що стосується вибору психіатричного закладу, куди буде проведена примусова госпіталізація, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 20.03.2018 року № 516 «Про затвердження Переліку спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги» (в редакції від 17.03.2021 року), затверджено перелік спеціальних закладів України, де надається психіатрична допомога.

В цьому переліку знаходиться і комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня», що знаходиться в м. Ромни Сумської області і найближче територіально наближена до місця проживання ОСОБА_3 , крім того вона вже зверталась в дану лікарську установу по питанню її обстеження. Тому суд приходить до висновку про те, що примусову госпіталізацію необхідно провести саме до цієї лікарської установи.

Що стосується розподілу судових витрат по справі, то відповідно до пп.11 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Крім того, у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку. Таким чином, суд визнає необхідним застосувати п.9 ч.1 ст.430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 13-14, 16, 27 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 4, 5, 76, 77, 79, 259, 263-265, 268, 273, 341, 342, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву лікаря-психіатра КНП «Талалаївська ЦЛ» Кобцевої Олександри Олексіївни про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу без її згоди задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , без її усвідомленої згоди до Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» (42001, Сумська область, м. Ромни, бульвар Московський, 29)

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Л.В.Тіщенко

Присяжні С.А.Бежан

Л.М.Горкавенко