Справа № 171/1967/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 травня 2022 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Хоруженко Н.В.
за участю секретаря судового засідання Перепеткевич Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лепеха О.В. звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову представник посилається на те, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 в якій зареєстрована та проживає. Відповідно до акту від 28 липня 2021 року Відповідач з 01.01.2016 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 не проживає. Крім того, Відповідач не сплачує комунальні платежі на утримання будинку, не отримує кореспонденцію, особистих речей в будинку не має і, взагалі даним житловим приміщенням не цікавиться. З 2016 року по цей час всі експлуатаційні витрати по підтриманню будинку в належному стані та витрати по сплаті комунальних послуг несе Позивач, Відповідач взагалі не приймає ні якої участі в утриманні вказаного вище будинку. За вищенаведених обставин позивач вважає, що відповідач втратив право на користування вищевказаним житлом.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача ОСОБА_3 надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся відповідно до положень ст.ст. 128-131 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи, відзив до суду не подав.
Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі - Позивач), є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 12.02.1999 року, виданим Апостолівським БТІ та записано в реєстрову книгу за № 7-59П.
Позивач проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відміткою в її паспорті. Крім Позивача в квартирі зареєстрований Відповідач за цією позовною заявою, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Довідкою про реєстрацію та проживання №240 від 28 липня 2021 року, яка видана Грушівською сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області.
Відповідно до акту від 28 липня 2021 року Відповідач з 01.01.2016 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 не проживає. Крім того, Відповідач не сплачує комунальні платежі на утримання будинку, не отримує кореспонденцію, особистих речей в будинку не має і, взагалі даним житловим приміщенням не цікавиться.
З 2016 року по цей час всі експлуатаційні витрати по підтриманню будинку в належному стані та витрати по сплаті комунальних послуг несе Позивач, Відповідач взагалі не приймає ні якої участі в утриманні вказаного вище будинку.
Відповідно до ст. 156 Житлового кодексу України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, діти, батьки власника, інші особи, якщо вони постійно проживають з власником і ведуть з ним спільне господарство). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Житловий кодекс України не містить норм щодо підстав та порядку визнання членів сім`ї власника житла такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Проте такі підстави та порядок визначені нормами Цивільного кодексу України, які регулюють правовідносини сервітуту.
Зокрема, положеннями ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
На підставі викладеного, Відповідач втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 на даний час дійсно зареєстрований в квартирі, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , але фактично в зазначеній квартирі не проживає.
На даний час позивач ОСОБА_1 не можє вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача ОСОБА_2 у своїй квартирі.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача ОСОБА_1 та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.
Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5, 12, 13, 76-82, 89,141,258-259,264-265,273,280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя:Н. В. Хоруженко