Справа № 336/9964/21
Провадження № 2/336/1721/2022
11.04.2022 м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючої судді Савеленко О.А.,
за участю секретаря судового засідання Брагіної І.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 то Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-
Стислий виклад позиції позивача.
ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, 25.11.2020 року о 13.00 год. в м.Дніпро по вул. Березинській, 26, водій ОСОБА_2 , керуючи авто Volvo н/з НОМЕР_1 напівпричіп Trailor н.з НОМЕР_2 , при перестроюванні не надав перевагу в русі авто Volkswagen BORA н.з НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроїтись та скоїв зіткнення з ним, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.10.3 ПДР України. Відповідно до постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2020 року у справі № 202/7567/20 про адміністративне правопорушення за вказаною ДТП, водій ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Volvo н/з НОМЕР_1 напівпричіп Trailor н.з НОМЕР_2 була застрахована в товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.».
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2021 року відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судові засідання, 12.01.2022 року, 07.02.2022 року, 09.03.2022 року та 11.04.2022 року, позивач та його представник не з`явилися. Представником позивача подана заява про розгляд справи без їх участі, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача, належним чином повідомлений (а.с.42, 54) жодного разу у судові засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подавав.
Стаття 223 ЦПК України визначає наслідки неявки в судове засідання учасника справи, а саме: неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи також у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, позивач не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення, суд згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України розглядає справу без участі відповідача на підставі наявних доказів та ухвалює заочне рішення.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснювалося згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Нормативне обґрунтування.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до положень ст. ст. 3,5,6 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до ст. 22 вищевказаного Закону У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону)
Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до п.36.2. ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Частинами 1 та 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цівільних та кримінальних справ» від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).
При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов`язань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов`язальними. У випадку порушення зобов`язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК). Зокрема, можливість відшкодування моральної шкоди передбачена у відносинах у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (статті 9, 22 Закону № 1961-IV).
Фактичні обставини встановлені судом.
25.11.2020 року о 13.00 год. в. м. Дніпро по вул. Березинській, 26, водій ОСОБА_2 , керуючи авто Volvo н/з НОМЕР_1 напівпричіп Trailor н.з НОМЕР_2 , при перестроюванні не надав перевагу в русі авто Volkswagen BORA н.з НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроїтись та скоїв зіткнення з ним, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.10.3 ПДР України.
Відповідно до постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2020 року у справі № 202/7567/20 про адміністративне правопорушення за вказаною ДТП, водій ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП а.с.16).
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Volvo н.з НОМЕР_1 напівпричіп Trailor н.з НОМЕР_2 була застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» (а.с.15).
Мотиви з яких виходив суд.
Щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд зазначає наступне.
Щодо розміру стягнення з відповідача витрат на проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля у розмірі 3000.00 грн., суд приходить до висновку, що ці вимоги також підлягають задоволенню, виходячи з приписів п.34.3 ст. 34 вищевказаного Закону, згідно якого, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних збитків, пені у зв`язку з несвоєчасною виплатою страхового відшкодування та 3% процентів річних.
Між тим, суд не погоджується з розрахунком наданим позивачем про стягнення інфляційних збитків, пені та 3% процентів річних, згідно якого період який ним застосовується починається з 23.12.2020 року по 29.11.2021 року, день звернення до суду з позовом, виходячи з наступного.
Так, згідно матеріалів справи позивач 25.11.2020 року звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування, що не спростовано відповідачем. Таким чином, ураховуючи вимоги п.36.2. ст. 36 Закону, строк для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування відповідачем закінчився 23.02.2021 року, тому з 24.02.2021 року починається відлік прострочення виплати страхового відшкодування, за який відповідно до п.36.5. ст. 36 Закону нараховується пеня. Також саме з цієї дати нараховуються три проценти річних та інфляційні збитки.
За таких обставин вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме, з відповідача на користь позивача, за період з 24.02.2021 року по 29.11.2021 року, підлягають стягненню три проценти річних у розмірі 817,05 грн., пеня у розмірі 4 182.86 грн. та інфляційні збитки у розмірі 2 454.91 грн.
Вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача на свою користь підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди потерпілий мотивував тим, що він зазнав моральної шкоди у розмірі 2000.00 грн., яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких потерпілий зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, 5000 грн. моральної шкоди, яка полягає у психологічно-душевних стражданнях з приводу необхідності використання громадського транспорту в умовах пандемії та 3000 грн. внаслідок психологічно-душевних страждань з приводу неможливості використання пошкодженого ТЗ під час дії карантинних обмежень.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.
Верховний Суд України в п.9 Постанови Пленуму ВСУ від №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Оскільки внаслідок ДТП автомобілю позивача було завдано значної шкоди, яка повністю не відшкодована і наразі, то це спричинило йому моральні страждання. Враховуючи тривалість такої ситуації та неможливість за цей період повноцінно користуватися автомобілем, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 8000.00 грн., що відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкоди завдана позивачу у зв`язку з ушкодженням здоров`я жодними доказами не підтверджена.
Щодо судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розподіл витрат на правовому допомогу про які вказано у позовній заяві судом не вирішується, оскільки жодних доказів про здійснені витрати на правову допомогу під час розгляду справи позивачем не подано.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 77-82, 141, 247, 259, 263-265, 273, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 то Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 8000,00 грн.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 808 грн.
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.А. Савеленко

11.04.22