Справа №463/3693/22
Провадження №2-о/463/72/22
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

25 травня 2022 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Стрепко Н.Л., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 23 травня 2022 року через систему «Електронний суд» звернувся до суду з заявою, відповідно до якої просить:

встановити факт, що вимушене переселення ОСОБА_1 , у березні 2014 року з тимчасово окупованої території Донецької області України відбулось внаслідок терористичного акту, вчиненого Російською Федерацією;

встановити факт, що розмір майнової шкоди, заподіяної ОСОБА_1 терористичним актом, вчиненим Російською Федерацією у формі застосування зброї на тимчасово окупованій території Донецької області України з березня 2014 року по теперішній час, складає 2 145 246 грн. (два мільйона сто сорок п`ять тисяч двісті сорок шість гривень);

встановити факт, що розмір моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 терористичним актом, вчиненим Російською Федерацією у формі застосування зброї на тимчасово окупованій території Донецької області України з березня 2014 року по теперішній час, складає 1 078 969 грн. (один мільйон сімдесят вісім тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять гривень).

Матеріали вказаної заяви надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 23 травня 2022 року та єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою для розгляду такої було визначено суддю Стрепка Н.Л.

Оглянувши матеріали заяви, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження /загального або спрощеного; 3) окремого провадження.

Так згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 293 ЦПК України визначено перелік справ, які розглядаються судом в порядку окремого провадження, зокрема відповідно до п. 5 ч. 2 даної статті такими є справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. При цьому ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, однак даний перелік не є вичерпним, адже відповідно до ч. 2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Так відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Водночас згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 , останній поряд з встановленням факту, що його вимушене переселення з тимчасово окупованої території Донецької області України відбулось внаслідок терористичного акту, вчиненого Російською Федерацією, просить також встановити розмір майнової та моральної шкоди, заподіяної йому терористичним актом, вчиненим Російською Федерацією у формі застосування зброї на тимчасово окупованій території Донецької області України з березня 2014 року по теперішній час.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому згідно з п. 9 ч. 2 даної статті відшкодування моральної (немайнової) шкоди є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.

Зокрема ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Також частиною 3 ст. 386 ЦК України зазначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Крім цього, згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що встановлення розміру майнової та моральної шкоди здійснюється судом в порядку позовного провадження, адже визначення розміру таких призведе до виникнення у особи, діями якої таку шкоду було завдано, обов`язку відшкодувати завдану шкоду, тобто у даному випадку наявний спір про право.

Окрім того, як зазначає Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналізуючи дані положення Верховний Суд зазначив, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, а також вказав, що у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З наведеного вбачається, що оскільки у даному випадку встановлення факту, що вимушене переселення заявника ОСОБА_1 з тимчасово окупованої території Донецької області України відбулось внаслідок терористичного акту, вчиненого Російською Федерацією, тісно пов`язане з подальшим вирішенням спору про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої таким терористичним актом заявнику, відтак дана вимога також не підлягає розгляду в окремому провадженні.

Відтак враховуючи наведене вище, зокрема положення ч. 4 ст. 315 ЦПК України та те, що зі змісту поданої заяви вбачається спір про право, а в порядку окремого провадження здійснюється розгляд виключно безспірних проваджень, приходжу до висновку, що у відкритті провадження за даною заявою слід відмовити.

При цьому слід зауважити про те, що ОСОБА_1 вже не вперше звертається до Личаківського районного суду м. Львова з заявами аналогічного змісту в порядку окремого провадження.

Зокрема, як останній зазначає в поданій ним до суду 23 травня 2022 року заяві, ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 17 травня 2022 року у справі №463/14020/21, провадження №2-о/463/24/22, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення було залишено без розгляду, у зв`язку із неявкою у судове засідання. Водночас з ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в частині від 16 грудня 2021 року вбачається, що вимоги поданої заяви були аналогічними даній, при цьому зазначеною ухвалою було відмовлено у відкритті провадження в частині встановлення фактів, що ОСОБА_1 заподіяна майнова шкода та моральна шкода терористичним актом, вчиненим Російською Федерацією у формі застосування зброї на тимчасово окупованій території Донецької області України з березня 2014 року (http://www.reestr.court.gov.ua/Review/102124914).

Однак, як встановлено судом, ще 7 грудня 2021 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 звертався до Личаківського районного суду з заявою, відповідно до якої теж просив: встановити факт, що вимушене переселення ОСОБА_1 , у березні 2014 року з тимчасово окупованої території Донецької області України відбулось внаслідок терористичного акту, вчиненого Російською Федерацією; встановити факт, що розмір майнової шкоди, заподіяної ОСОБА_1 терористичним актом, вчиненим Російською Федерацією у формі застосування зброї на тимчасово окупованій території Донецької області України з березня 2014 року по теперішній час, складає 2 145 246 грн. (два мільйона сто сорок п`ять тисяч двісті сорок шість гривень); встановити факт, що розмір моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 терористичним актом, вчиненим Російською Федерацією у формі застосування зброї на тимчасово окупованій території Донецької області України з березня 2014 року по теперішній час, складає 1 078 969 грн. (один мільйон сімдесят вісім тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять гривень).

Ухвалою суду від 9 грудня 2021 року у справі №463/13840/21, провадження №2-о/463/132/21, за результатами розгляду матеріалів вказаної вище заяви було відмовлено у відкритті провадження за такою повністю у зв`язку з тим, що зі змісту поданої заяви вбачався спір про право, а відтак вимоги заяви не підлягали розгляду в окремому провадженні.

При цьому постановою Львівського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 9 грудня 2021 року - залишено без змін. У своїй постанові суд апеляційної інстанції зазначив, що колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (http://www.reestr.court.gov.ua/Review/103745539).

З врахуванням наведеного суд вважає за необхідне звернути увагу заявника ОСОБА_1 на те, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Зокрема згідно з пунктами 1, 2 ч. 2 вказаної вище статті Кодексу залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

А відповідно до частин 3, 4 такої у разі, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 19, 44, 187, 293, 294, 315, 260, 261, 353-355 ЦПК України, ст.ст. 16, 22, 386, 1166, 1167 ЦК України, -

у х в а л и в:

відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя: Стрепко Н.Л.