Номер провадження: 22-ц/813/6768/22
Справа № 2/1519/6903/11
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Колесніков Г. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

17.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Колеснікова Г.Я.,

суддів Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

розглянувши питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Губського Анатолія Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 30 травня 2012 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2011 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду із вимогами до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 657 222,98 грн. за кредитним договором та стягнення судових витрат (т.1 а.с.1-2).

Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 30 травня 2012 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторінг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 657 222,98 грн та судові витрати 1700 грн, витрат на ІТЗ 120 грн. (т.1 а.с.60-61).

11 квітня 2013 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяву про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 30 травня 2012 року (т. 1 а.с.79).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 червня 2013 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 30 травня 2012 року залишено без задоволення (т.1 а.с.86).

15 лютого 2022 року адвокат Губський А.В. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 30 травня 2012 року (т. 1 а.с.245-248).

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 16 лютого 2022 року відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 30 травня 2012 року, з підстав, що у справі вже є ухвала суду про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення, яка набрала законної сили (т.1 а.с.250).

22 березня 2022 року адвокат Губський А.В. в інтересах ОСОБА_1 безпосередньо до апеляційного суду подав апеляційну скаргу на заочне рішення від 30 травня 2012 року з клопотанням про поновлення строку на його апеляційне оскарження. В клопотанні посилається на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваного рішення та ухвали Малиновського районного суду м.Одеси від 03 червня 2013 року. 26 березня 2021 року адвокатом Губським А.В. на електрону адресу суду була направлена заява про видачу копії рішення суду. 07 квітня 2021 року районним судом повідомлено, що справа була направлена та наразі перебуває на розгляді в Одеському апеляційному суді. 01 лютого 2022 року адвокат Губський ознайомився з матеріалами справи та отримав копію оскаржуваного рішення суду. Враховуючи викладене, апелянт вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню (т.2 а.с.7-10).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 березня 2022 року апеляційна скарга адвоката Губського А.В. в інтересах ОСОБА_1 залишена без руху та клопотання про поновлення процесуального строку на оскарження судового рішення визнано необґрунтованим. Надано десятиденний строк з моменту отримання ухвали суду для усунення недоліків шляхом подачі заяви про поновлення строку із зазначенням інших підстав поважності причин його пропуску на апеляційне оскарження (т.2 а.с.18-19).

У травні 2022 року ОСОБА_1 на виконання ухвали подала до суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку на апеляційне провадження (т.2 а.с.30, 31-32).

ОСОБА_1 у своєму клопотанні про поновлення строку не зазначила інших підстав поважності пропуску строку на апеляційне оскарження та не надала відповідних доказів. Крім того, апелянт стверджує, що заяву про перегляд заочного рішення, датованою 11 квітня 2013 року, вона не підписувала і не подавала.

Апеляційна скарга не може бути прийнята, з огляду на таке.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Апелянт повинен був надати інші підстави та обґрунтувати поважність причин тривалого пропуску строку на апеляційне оскарження. Сама собою вказівка на те, що вона не отримувала судових повісток про виклик до суду та жодного судового рішення по даній справі, і й взагалі не знала про існування вказаного судового провадження, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки суд апеляційної інстанції своєю ухвалою від 28 березня 2022 року вже визначив зазначені причини пропуску строку неповажними.

Що стосується посилання апелянта на те, що заяву про перегляд заочного рішення, датованою 11 квітня 2013 року, ОСОБА_1 не підписувала і не подавала спростовується матеріалами справи.

В матеріалах даної цивільної справи містяться:

- оригінал квитанції № 80002620 від 11 квітня 2013 року (який був доданий до заяви про перегляд заочного рішення), з якого вбачається, що банк при отриманні коштів на сплату судового збору у розмірі 114,70 грн. ідентифікував особу, яка його сплачувала та зазначив реквізити саме - ОСОБА_1 (т.1 а.с.78);

- заява про перегляд заочного рішення, яку подала власноручно ОСОБА_1 до канцелярії Малиновського районного суду м.Одеси. При подачі якої канцелярія суду за наявності відповідних документів, встановила особу, яка її подає та зареєструвала за № 14939 від 11 квітня 2013 року (т.1 а.с.79);

- ухвала Малиновського районного суду м.Одеси від 03 червня 2013 року, якою заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 30 травня 2012 року залишена без задоволення, що набрала законної сили (т.1 а.с.86).

Апелянтом не надано до суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження своїх посилань відносно того, що вона не підписувала і не подавала 11 квітня 2013 року заяву про перегляд заочного рішення.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили понад 10 років тому, є порушенням вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження (Постанова Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц (провадження № 61-14230сво18).

Тому посилання в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження через 10 років після постановлення рішення у 2012 році, є некоректним та не можуть бути визнані судом поважними.

Європейський Суд з прав людини у своїх справах постійно підкреслює, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. (див. п.46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Відстоюючи принцип правової визначеності, як у випадках перегляду судових актів у порядку нагляду (див. рішення Суду у справах Світлана Науменко проти України, Трегубенко проти України, Рябих проти Росії), та у випадках перегляду справ у зв`язку з нововиявленими обставинами (див. рішення у справах Праведна проти Росії, Желтяков проти України, п.п. 42-48), Європейський Суд з прав людини вважає доцільним слідувати тій же логіці, коли цей основоположний принцип підривається за допомогою інших процесуальних механізмів, таких як продовження строку на оскарження.

В подальшому у пункті 34 рішення від 10.05.2012 року у справі «Безрукови проти Росії», Європейський Суд відмітив, що хоча продовження строку оскарження і проводиться на розсуд національних судів, останні, на думку Суду, повинні визначити, чи виправдовують підстави для подібного продовження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує межі розсуду суду ні в тривалості, ні в підставах для визначеності нових тимчасових строків (п. 34, справа «Безрукови проти Росії»).

У справах щодо України Європейський Суд неодноразово відзначав, що відступи від принципу правової визначеності виправдані лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справи: Салов проти України, п.93, Проценко проти України, п.26, Кравченко проти Росії, п.45). Зокрема, відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (рішення у справі Сутяжник проти Росії, п.38).

Таким чином, застосування апелянтом ординарного способу оскарження рішення суду першої інстанції від 30 травня 2012 року без належного обґрунтування підстав для подібного продовження втручання в принцип res judicata, не може вважатися причиною фундаментального характеру.

Враховуючи, те, що апелянтом не виконані вимоги ухвали Одеського апеляційного суду від 28 березня 2022 року та не надана заява про поновлення строку із вказанням інших підстав поважності причин пропуску на апеляційне оскарження заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 30 травня 2012 року, слід відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі у відповідності до вимог п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України.

Керуючись ст. 358 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою адвоката Губського Анатолія Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 30 травня 2012 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: