ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3720/22 Справа № 175/2258/20 Суддя у 1-й інстанції - Новік Л. М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС" на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Тарон» до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС", третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки майна та договору поруки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2020 року позивачі звернулися до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС", третя особа Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки майна та договору поруки.

Позовні вимоги, з урахуванням їх уточнень, мотивовані тим, що 07 червня 2007 року акціонерний комерційний банк «УкрСиббанк» в особі начальника відділення №804АКБ «УкрСиббанк» Черненко Л.С., яка діє на підставі довіреності виданої заступником Голови правління Начальником Дніпровського Реогіонального Департаменту АКБ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 , посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В. 05 січня 2007 року за №122 та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту на придбання житла №0 в іноземній валюті у сумі 496740,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 2508537,00 грн. з процентною ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 12 % річних з кінцевим терміном повернення 06 червня 2022 року. На забезпечення кредитного зобов`язання за даним кредитним договором, 07 червня 2007 року АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 уклали договір іпотеки нерухомого майна загальною площею 433 кв.м. житлового будинку АДРЕСА_1 вартістю 3135656,00 грн., зареєстрованого в Державному реєстрі іпотек, запис №1689 від 07 червня 2007 року про державну реєстрацію договору іпотеки № 0/01 від 06 липня 2007 року та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис №55 від 07 червня 2007 року про державну реєстрацію заборони відчуження нерухомого майна за Договором іпотеки, де згідно пункту 1.2 умов іпотечного договору, іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань Іпотекодавця за кредитним договором №0 від 07 червня 2008 року, за кредитним договором №0 від 07 червня 2007 року.

07 червня 2007 року Акціонерний комерційний банк «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 уклали договір поруки №0/3 відповідно до умов якого поручитель ОСОБА_2 зобов`язався перед Кредитором за невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі.

07 червня 2007 року Акціонерний комерційний банк «УкрСиббанк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Тарон» в особі директора Коваленка С.Г. уклали договір поруки №0/4 відповідно до умов якого поручитель ОСОБА_2 зобов`язався перед Кредитором за невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі. А також 07 червня 2007 року Акціонерний комерційний банк «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду №1 до кредитного договору, де строк сплати процентів визначили з 1 до 25 числа кожного місяця.

07 листопада 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги за кредитами, відповідно до умов якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором АТ «УкрСиббанк» передає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк».

13 травня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» було укладено договір про відступлення прав вимоги, за яким, у тому числі, було відступлене право вимоги за Договором кредиту №0 від 07 червня 2007 року.

Позивачі вважають, що кредитні договори не відповідають вимогам ч.5 ст.. 11, ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, а саме порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. В кредитному договорі №0 від 07 травня 2007 року немає відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, немає умов, які п.п.3.2, 3.4 розділу 3 правил визнані обов`язковими. Також банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача. У наданому розрахунку не вказано повної орієнтовної вартості кредиту, розрахунок проведений поверхнево та не зрозуміло для споживача. Так в графіку погашення заборгованості не зазначено кінцевої суми тіла та відсотків, не конкретизовано суми відсотків та тіла, які мають сплачуватися щомісячно. Детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача відсутній. Недобросовісним виконанням відповідачем своїх обов`язків за договором кредиту та несправедливим відносно споживача, є також і умови п.1.1 розділу 1 Договору, в якому зазначено, що позичальник укладаючи цей договір усвідомлює можливість виникнення курсових різниць валюти кредиту при отриманні кредитних коштів та їх використанні за цільовим призначенням, внаслідок чого може виникнути потреба у доплаті позичальником за рахунок власних коштів повної вартості продукції, які останній придбав за рахунок кредитних коштів Банку. Несправедливими відносно споживача є також п. 5.2 розділу Договору відповідно до умов якого Банк може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення, у разі погіршення фінансового стану позичальника (підп..1.3.1) наслідком якого сума процентів може в два і більше разів перевищують суму тіла. Не відповідають вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів» також п.1.3.5 Договору, відповідно до умов якого позичальник сплачує банку комісію у національній валюті. Крім того, зміна відсоткової ставки відбувається шляхом підписання додаткової угоди до цього договору, а не повідомлення споживача про зміну процентної ставки п.1.3 договору, що не відповідає вимогам закону.

Крім того, довіреність видана заступником Голови правління начальником Дніпровського Регіонального Департаменту АКІБ «УкрСиббанк» Гончар Т.Д., посвідчена приватним нотаріусом не містить печатки юридичної особи, тобто оформлена без додержання всіх вимог передбачених ч. 2 ст. 207 ЦПК України. За змістом довіреність оформлена як від фізичної особи, ОСОБА_3 , тобто обсяг повноважень наданих довіреністю є не законними, так як вищевказані договори укладались від імені банку юридичної особи, а не від імені ОСОБА_3 .. Укладення іпотечного договору відбулося без згоди подружжя ( ОСОБА_2 ), посвідченого нотаріально. Крім того, на час укладення договору іпотеки позивачі мали двох неповнолітніх дітей ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Укладений договір іпотеки порушує права їх неповнолітніх дітей.

Враховуючи викладене, позивачі просили визнати недійсним кредитний договір №0 від 07 червня 2007 року, визнати недійсним договір іпотеки №0/1 нерухомого майна житлового будинку загальною площею 433 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , визнати недійсним договір поруки №0/3, укладений 07 червня 2007 року Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , визнати недійсним договір поруки №0/4, укладений 07 червня 2007 року Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАРОН» в особі директора Коваленка С.Г., зняти заборону на відчуження нерухомого майна й виключити з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис про обтяження цього майна, а саме: житлового будинку загальною площею 433 кв.м. АДРЕСА_1 , зареєстрований в Державному реєстрі іпотек, запис № 1689 від 07 червня 2007 року про державну реєстрацію договору іпотеки №0/01 від 06 липня 2007 та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис №55 від 07 червня 2007 року про державну реєстрацію, заборони відчуження нерухомого майна за Договором іпотеки.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2022 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а саме: визнано недійсним кредитний договір №0 від 07 червня 2007 року укладений між Акціонерним інноваційним банком «Укрсиббанк», в особі начальника відділення №804 АКІБ «УкрСиббанк» Черненко Л.С., яка діє на підставі Довіреності виданої заступником Голови правління Начальником Дніпровського Регіонального Департаменту АКІБ «УкрСиббанк» Гончар Т.Д., посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В. 05 січня 2007 року та зареєстрованого під №122 та ОСОБА_1 ; визнано недійсним договір іпотеки №0/1 нерухомого майна житлового будинку загальною площею 433 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , вартістю 3 135 652,00 грн. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», в особі начальника відділення № 804 АКІБ «УкрСиббанк» Черненко Л.С., яка діє на підставі Довіреності виданої заступником Голови правління Начальником Дніпровського Регіонального Департаменту АКІБ «УкрСиббанк» Гончар Т.Д., посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В. 05 січня 2007 року та зареєстрованої під №122 та ОСОБА_1 ; визнано недійсним договір поруки №0/3, укладений 07 червня 2007 року Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , визнано недійсним договір поруки №0/4, укладений 07 червня 2007 року Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАРОН» в особі директора Коваленка С.Г., знято заборону на відчуження нерухомого майна й виключено з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис про обтяження цього майна, а саме: житлового будинку загальною площею 433 кв.м. АДРЕСА_1 , зареєстрований в Державному реєстрі іпотек, запис № 1689 від 07 червня 2007 року про державну реєстрацію договору іпотеки №0/01 від 06 липня 2007 та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис №55 від 07 червня 2007 року про державну реєстрацію, заборонено відчуження нерухомого майна за Договором іпотеки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

В апеляційній скарзі акціонерного товариства «УкрСиббанк» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ненадання інформації перед укладанням кредитного договору не є підставою для визнання кредитного договору недійсним. Апелянт вказує, що матеріалами справи підтверджено факт надання відповідної інформації перед укладанням кредитного договору. Крім того, апелянт стверджує, що всі умови кредитного договору були погоджені сторонами на час укладення, сторони власноручно його підписали та взяли на себе зобов`язання виконувати його належним чином. Також апелянт вказує на відсутність правових підстав для визнання недійсними й договорів поруки та іпотеки.

В апеляційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС" посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права просило рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Також апелянт вказує, що акціонерного товариства «УкрСиббанк» не є належним відповідачем у справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що підписуючи кредитний договір, позивачка підтвердила, що розуміє та погоджується зі змістом прав та покладених на неї за цим договором обов`язків, їй зрозумілі всі умови цього договору, які остання вважає справедливими стосовно неї. Крім того, апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не розглянув питання щодо спливу строків позовної давності, про що було заявлено під час розгляду справи. Також апелянт вказує, що акціонерного товариства «УкрСиббанк» не є належним відповідачем у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати, як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Так, матеріалами справи встановлено, що 07 червня 2007 року акціонерний комерційний банк «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту на придбання житла №0 в іноземній валюті у сумі 496 740,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 2508537, 00 грн. з процентною ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 12 % річних з кінцевим терміном повернення 06 червня 2022 року.

На забезпечення кредитного зобов`язання за даним кредитним договором, 07 червня 2007 року АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 уклали договір іпотеки нерухомого майна загальною площею 433 кв.м. житлового будинку АДРЕСА_1 вартістю 3135656,00 грн., зареєстрованого в Державному реєстрі іпотек, запис №1689 від 07 червня 2007 року про державну реєстрацію договору іпотеки № 0/01 від 06 липня 2007 року та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис №55 від 07 червня 2007 року про державну реєстрацію заборони відчуження нерухомого майна за Договором іпотеки, де згідно пункту 1.2 умов іпотечного договору, іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань Іпотекодавця за кредитним договором №0 від 07 червня 2008 року, за кредитним договором №0 від 07 червня 2007 року.

07 червня 2007 року Акціонерний комерційний банк «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 уклали договір поруки №0/3, відповідно до умов якого поручитель ОСОБА_2 зобов`язався перед Кредитором за невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі.

07 червня 2007 року Акціонерний комерційний банк «УкрСиббанк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Тарон» в особі директора Коваленка С.Г. уклали договір поруки №0/4, відповідно до умов якого поручитель ОСОБА_2 зобов`язався перед Кредитором за невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі.

07 червня 2007 року Акціонерний комерційний банк «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду №1 до кредитного договору, де строк сплати процентів визначили з 1 до 25 числа кожного місяця.

07 листопада 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги за кредитами, відповідно до умов якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором АТ «УкрСиббанк» передає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк».

13 травня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» було укладено договір про відступлення прав вимоги, за яким, у тому числі, було відступлене право вимоги за Договором кредиту №0 від 07 червня 2007 року.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

За змістом положень ч.ч. 1, 2 ст. 207, п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст.ст. 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами, вимог щодо змісту правочину який не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Згідно ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час укладення спірних договорів) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 вказаного Закону (в редакції, чинній на час укладення спірних договорів) у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9, який детально регламентує порядок визнання правочинів недійсними, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом.

Пунктом 7.12 кредитного договору встановлено, що сторони домовились вважати, що уклавши цей договір, позичальник своїм підписом засвідчив факт та згоду з умовами цього договору, підтверджує свої права та обов`язки за цим договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього договору та що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також, що перед укладанням цього договору отримав від банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема ЗУ Про захист прав споживачів.

Крім того, відповідно до Графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною договору про надання споживчого кредиту від 07 червня 2007 року та Графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту, які підписані (кожна торінка) ОСОБА_1 детально визначають та надають помісячний розпис сукупної вартості кредиту, суму погашення основного боргу, сплату відсотків за користування кредитом, вартість всіх супутніх послуг, тощо.

Вказане свідчить, що під час укладання кредитного договору ОСОБА_1 достеменно було відомо інформацію щодо сукупної вартості кредиту, що спростовує висновок суду першої інстанції про те, що у кредитному договорі немає відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оскільки, ОСОБА_1 на підтвердження своїх позовних вимог не було надано належних і допустимих доказів, колегія суддів не знаходить правових підстав для визнання оспорюваного кредитного договору недійсним.

Більш того, колегія суддів не знаходить підстав й для визнання недійсними договору іпотеки та договорів поруки, так як ці вимоги є недоведеними та необґрунтованими, оскільки ґрунтуються лише на припущеннях.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, вирішуючи спір по суті позовних вимог, належним чином не визначився з характером спірних правовідносин, не надав належної оцінки наявним у справі доказам, грубо порушивши норми матеріального та процесуального закону, дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС"- задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2022 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Тарон» до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС", третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки майна та договору поруки відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко