Справа № 466/1466/22
Провадження № 2/466/1372/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2022 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Репета К. М.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунальної 5-тої стоматологічної поліклініки м. Львова про стягнення невиплаченої заробітної плати,-

в с т а н о в и в:

22 лютого 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова про стягнення невиплаченої заробітної плати.

Стислий виклад позицій сторін.

Обґрунтування позивача.

Позивач зазначила, що 05.06.2019 її прийнято на посаду медичної сестри зі стоматології у Комунальну 5-ту стоматологічної поліклініки м. Львова, наказ № 39-к/тр від 04.06.2019.

13.08.2020 вона звільнена з посади у відповідності до ст. 36 КЗпП України за згодою сторін, наказ № 22-к/тр від 12.08.2020.

Факт роботи у відповідача на посаді медичної сестри зі стоматології з 05.06.2019 по 13.08.2020 стверджується довідкою відповідача за № 01-21/106 від 28.08.2020 та записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , виданої 12.07.2014.

За період роботи у відповідача на посаді медичної сестри зі стоматології з 05.06.2019 по 13.08.2020 їй не здійснювалась виплата заробітної плати.

Згідно довідки про доходи № 111 від 21.10.2020, загальна сума доходу у вигляді нарахованої та невиплаченої заробітної плати становить 27868,74 грн.

Крім того, як зазначила позивач, відповідачем не було здійснено оплату лікарняного листка непрацездатності серії АДУ № 189967 у зв`язку зі звільненням від роботи за час хвороби з 15 по 20 серпня 2019 року включно, листка непрацездатності серії АДУ № 158449 за час хвороби з 20 по 28 серпня 2019 року, листка непрацездатності серії АДУ № 204680 за період хвороби з 24 жовтня по 01 листопада 2019 року.

При звільненні з роботи їй була видана лише трудова книжка, у день звільнення з роботи їй не здійснено виплату всіх сум, що належали від установи.

Позивач вказала, що відповідачем їй заподіяну моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях, так як останній не реагує на неодноразові її звернення відносно здійснення належних виплат, змушуючи витрачати свій особистий час, що негативно впливає на самопочуття, призводить до незначних стресових ситуацій, тривалий час без засобів до існування. Саме це призводить до втрати нормальних життєвих зв`язків та їх відновлення.

Моральну шкоду, заподіяну відповідачем позивач оцінила у 15000,00 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на її користь невиплачену заробітну плату у сумі 27868,74 грн. (двадцять сім тисяч вісімсот шістдесят вісім гривень 74 копійки) за період роботи на посаді медичної сестри зі стоматології з 05.06.2019 по 13.08.2020; стягнути з відповідача невиплачені кошти за листками непрацездатності у зв`язку зі звільненням з роботи на час хвороби, а саме: серії АДУ № 189967 за час хвороби з 15 по 20 серпня 2019 року включно, листка непрацездатності серії АДУ № 158449 за час хвороби з 20 по 28 серпня 2019 року, листка непрацездатності серії АДУ № 204680 за період хвороби з 24 жовтня по 01 листопада 2019 року; стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні що належав позивачу на час звільнення, починаючи з 13 серпня 2020 року по день фактичного розрахунку; стягнути з відповідача заподіяну моральну шкоду в сумі 15000,00 грн.

Обґрунтування заперечень відповідача.

Представником відповідача Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова відзив на позовну заяву у встановлений судом строк та порядок подано не було.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03 травня 2022 року постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 адвоката Детинича П. І. про витребування доказів та витребувано у відповідача Комунальної 5-тої стоматологічної поліклініки: листок непрацездатності серії АДУ № 189967 у зв`язку зі звільненням від роботи за час хвороби з 15 по 20 серпня 2019 року включно, листок непрацездатності серії АДУ № 158449 за час хвороби з 20 по 28 серпня 2019 року, листок непрацездатності серії АДУ № 204680 за період хвороби з 24 жовтня по 01 листопада 2019 року; довідку про середньомісячний заробіток за час хвороби на посаді сестри медичної зі стоматології з 05 червня 2019 року по 13 серпня 2020 року у даній поліклініці.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Детинич П. І. підтримав вимоги позовної заяви, надавши пояснення аналогічні, які викладені у ній та просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача Комунальної 5-тої стоматологічної поліклініки м. Львова в судове засідання не з`явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав, причин неявки не повідомив, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Детинича П. І. з`ясувавши дійсні обставини справи, повно та всебічно дослідивши усі докази у справі, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно довідки № 01-21/106 від 28.08.2020, виданої Комунальною 5-ою стоматологічною поліклінікою м. Львова позивач ОСОБА_2 працювала у Комунальній 5-ій стоматологічній поліклініці м. Львова з 05.06.2019 (Наказ № 39-к/тр від 04.06.2019) до 13.08.2020 (Наказ № 22-к/тр від 12.08.2020) на посаді сестри медичної зі стоматології, що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , копія якої долучена до матеріалів справи (а. с. 7-8, 9).

За період з 05 червня 2019 року по 13 серпня 2020 року позивачу як працівнику Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова нарахована заробітна плата в сумі 27868,74 грн., що стверджується довідкою про доходи (а. с. 11).

Згідно листків непрацездатності серії АДУ № 189967 з 15 по 19 серпня 2019 року, листка непрацездатності серії АДУ № 158449 з 20 по 28 серпня 2019 року та листка непрацездатності серії АДУ № 204680 з 24 жовтня по 01 листопада 2019 року позивач ОСОБА_2 була звільнена з роботи за час хвороби (а. с. 12, 13, 14).

При звільненні з роботи позивачу відповідачем Комунальною 5-ою стоматологічною поліклінікою м. Львова не здійснено належних їй виплат, а саме, нарахованої але не виплаченої заробітної плати за період з 05 червня 2019 року по 13 серпня 2020 в сумі 27868,74 грн. та оплати листків непрацездатності.

Згідно ст. 2 КЗпП України, право громадян на працю - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом.

Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. 115 КЗпП України, заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

У нормі ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття заробітна плата.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 95 КЗпП України, мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 40 Бюджетного кодексу України, розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період визначається Законом про Державний бюджет України.

Так, згідно трудової книжки НОМЕР_1 , копія якої долучена до матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з Комунальною 5-ою стоматологічною поліклінікою м. Львова на посаді сестри медичної зі стоматології. За період з 05 червня 2019 року по 13 серпня 2020 року заробітна плата позивачу, як працівнику Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова відповідачем нараховувалась, проте не виплачувалась, хоча вона за весь цей період виконувала обов`язки сестри медичної зі стоматології, що стверджується довідкою № 01-21/106 від 28.08.2020, виданої Комунальною 5-ою стоматологічною поліклінікою м. Львова. (а. с. 9).

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Права та обов`язки учасників справи врегульовані ст. ст. 43, 44 ЦПК України.

Нормою ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03 травня 2022 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, проте відповідачем вимог ухвали не виконано.

Відповідачем Комунальною 5-ою стоматологічною поліклінікою м. Львова не спростовано доводів позивача. Будь-яких доказів суду подано не було.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивач дійсно перебувала у трудових відносинах із відповідачем, з 05 червня 2019 року по 13 серпня 2020 року їй невиплачено заробітну плату та не здійснено оплати листків непрацездатності, суд приходить висновку, що такі вимоги підлягають задоволенню.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд приходить наступного висновку.

Згідно з ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно роз`яснень, викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (із змінами та доповненнями),у позовній заяві про відшкодування моральної(немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової, відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної(немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями(бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами факту заподіяння їй моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди слід відмовити.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 263-265, 268, 280-283, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_2 до Комунальної 5-тої стоматологічної поліклініки м. Львова про стягнення невиплаченої заробітної плати задовольнити частково.

Стягнути з Комунальної 5-тої стоматологічної поліклініки м. Львова, , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , невиплачену заробітну плату у сумі 27868,74 грн. (двадцять сім тисяч вісімсот шістдесят вісім гривень 74 копійки) за період роботи на посаді медичної сестри зі стоматології з 05.06.2019 по 13.08.2020.

Стягнути з Комунальної 5-тої стоматологічної поліклініки м. Львова, , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , невиплачені кошти за листками непрацездатності у зв`язку зі звільненням з роботи на час хвороби, а саме: листка непрацездатності серії АДУ № 189967 за час хвороби з 15 по 19 серпня 2019 року включно, листка непрацездатності серії АДУ № 158449 за час хвороби з 20 по 28 серпня 2019 року, листка непрацездатності серії АДУ № 204680 за період хвороби з 24 жовтня по 01 листопада 2019 року.

Стягнути з Комунальної 5-тої стоматологічної поліклініки м. Львова, , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні що належав позивачу на час звільнення, починаючи з 13 серпня 2020 року по день фактичного розрахунку.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Комунальної 5-тої стоматологічної поліклініки м. Львова, , судовий збір в дохід держави в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Комунальна 5-та стоматологічна поліклініка, , що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Замарстинівська, 39.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П. Т. Едер