Справа № 175/5112/21
Провадження № 2/175/1474/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
11 травня 2022 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді: Новік Л.М.
за участю секретаря: Варави О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи - Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
Згідно з оспорюваним Виконавчим написом, стягнення заборгованості проводиться за період з 07.05.2020 року по 02.02.2021 року. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника складає 65 433.25 грн., яка складається з простроченою заборгованості за сумою кредиту 33 883,25 гри., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 29 250 грн. та строкової заборгованості за штрафами 1 800 грн.
Вказаний виконавчий напис вчинений Третьою особою у безспірному порядку, оскільки Відповідач, звертаючись до Третьої особи-1 для його вчинення, вважав, що по вищевказаній заборгованості відсутній спір між ним та Позивачем, а у підтвердження цього ним були надані документи, передбачені діючим законодавством, зокрема, Постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Позивач не погоджується із Виконавчим написом, оскільки вважає, що його заборгованість перед Відповідачем не є безспірною. З огляду на характер правовідносин із Відповідачем, між ними є спір щодо кредитної заборгованості, що підтверджується наступним.
Стягнення з Позивача здійснювалось за рахунок щомісячних періодичних надходжень (пенсії). Не зважаючи на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.01.2022 р. у справі № 175/5112/21 про зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП № 64757664 та постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 01.02.2022 р. ВП № 64757664, фактично стягнення з пенсії Позивача здійснювалося за період з серпня 2021 р. по лютий 2022 р. включно. За цей період з Позивача було фактично стягнуто додатково ще 4 102,21 грн. (розмір пенсії Позивача 2 930,16 грн. х 20% х 7 місяців = 4 102,21 грн.). У березні 2022 р. Позивач вже отримала пенсію у повному обсязі без стягнень.
Таким чином, на цей час в межах виконавчого провадження № 64757664 з позивача фактично було стягнуто 5 820,3 грн. (1 718,09 грн. + 4 102,21 грн. = 5 820,3 грн.). Для підтвердження фактичної суми стягнення у виконавчому провадженні № 64757664 представником Позивача було подано заяву № 31/03-22 від 30.03.2022 р. до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О.
Ухвалою від 17 січня 2022 року суд постановив ухвалу про відкриття у справі загального позовного провадження.
Ухвалою від 04 квітня 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.
До початку судового засідання представник позивача адвокат Афанасьєв Р.Г. надав суду заяву відповідно до якої підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити, справу розглянути без його та позивача участі, проти заочного рішення суду не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися.
Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
09 березня 2021 року на підставі вчиненого виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. було відкрите виконавче провадження №64757664 (а.с. 19).
Виконавчий напис фактично виконано. Сума, що була стягнута з позивача становить 5 820,30 грн.
29 червня 1999 року на виконання вимог статті 87 Закону №3425-ХІІ Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік).
Відповідно до пункту 1 вказаної постанови (у редакції, яка діяла до 26.11.2014) документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно.
При цьому для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 до зазначеного Переліку було внесено зміни, відповідно до яких, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості стало можливим подання оригіналу чи належним чином засвідченої копії договору, що встановлює основне зобов`язання, які дозволили вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів, не засвідчених нотаріально.
Судом встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису на зазначену обставину уваги не звернув, побудувавши виданий виконавчий напис на кредитному договорі, укладеному без нотаріального посвідчення. Про викладене свідчить зміст наданого суду виконавчого напису.
Згідно зі статтею 88 Закону №3425-ХІІ нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
За правилами, встановленими статтею 5 Закону №3425-ХІІ, нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.
Пунктом 1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок), встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.
З аналізу приведених норм вбачається, що виконавчий напис - є одним з інститутів правового регулювання відносин між кредитором і боржником, який обумовлюється відсутністю у сторін таких правовідносин спору по суті вимог.
При цьому законодавство покладає на нотаріусів не тільки формальну роль із вчинення виконавчих написів, але й функції з оцінки документів, що надаються кредиторами на предмет наявності або відсутності спірних правовідносин, періоду формування заборгованості, відповідності вимог кредитора чинному законодавству тощо.
Ураховуючи викладене, відповідач не мав законних підстав для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з позивача заборгованості, а нотаріус - підстав для вчинення такого напису, за таких обставин позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню.
За приписами частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
При цьому суд зважає на те, що вичерпний перелік підстав для звільнення особи від обов`язку повернути безпідставне набуте майно визначено статтею 1215 ЦК.
Відповідно до пункту 1 статті 1215 ЦК не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Відтак юридично значущим чинником для застосування положень приведеної норми є насамперед відсутність рахункової помилки з боку платника і недобросовісності з боку набувача.
Жодному з цих критеріїв кошти, стягнуті з позивача, не відповідають.
Оскільки виконавчий напис, за яким з позивача було стягнуто кошти, суд визнає таким, що не підлягає виконанню, позовні вимоги у частині повернення стягнутих з позивача коштів також підлягають задоволенню.
З огляду на викладене суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити повністю.
У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація його судових витрат у сумі 8 362,00 грн. (1 362,00 грн. - судовий збір, 7 000,00 грн. - фактичні витрати на правову допомогу).
Керуючись статтями 5, 7, 10 - 13, 19, 23, 76 - 81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263 - 265, 274, 275, 279,280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.М. Новік