ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року

м. Харків

справа № 626/996/20

провадження №22-ц/818/1801/22

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря: Сізонової О.О.

Учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк»,

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Красноградського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2021 року у складі судді Гусара П.І., -

в с т а н о в и в:

05 травня 2020 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором № 014/0256/74/84609 від 15.03.2007 у розмірі 53 516 доларів США 12 центів, що за курсом НБУ, станом на час здійснення розрахунку становить 1 455 756 грн. 20 коп. станом на 13.04.2020.

Заочним рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 53 516 доларів США 12 центів та судовий збір у розмірі 9 809, 82 коп.

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 14 квітня 2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного судового рішення.

Заочне рішення Красноградського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2020 року скасовано та справу призначено до розгляду у загальному порядку.

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 14 липня 2021 року позов АТ «Райффайзен Банк», залишено без розгляду на підставі п.5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Ухвала набрала законної сили.

02.08.2021 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Воробйов О.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цій справі , у якій просив:

- ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з АТ «Райффайзен Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 168000,00 грн та судовий збір.

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2021 року відмовлено у прийнятті додаткового рішення у цій справі про стягнення з позивачів на користь відповідача судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Воробйов О.В.. посилаючись незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 12 жовтня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про стягнення судових витрат у повному обсязі.

Зазначає, що суд не звернув уваги на ті обставини, що позивачем подано заяву про залишення позову без розгляду вже на стадії після перегляду заочного рішення суду та лише після подання відповідачем своїх заперечень, із викладенням у них всієї інформації ,яка мала суттєве значення для правильного вирішення цієї справи.

Крім того, заява про перегляд заочного рішення була подана у квітні 2021 року , а заява від позивача про залишення позову без розгляду надійшла у липні 2021 року. Таким чином, позивач зволікав із поданням заяви про залишення позову без розгляду, навіть якщо прийняти до уваги його твердження про подання позову у зв`язку із помилкою.

Вважає, що необґрунтованими діями позивача, які призвели до понесення відповідачем судових витрат є подання позивачем завідомо безпідставного позову до відповідача, недобросовісна поведінка позивача, яка виявлялася у неповідомлені суду усієї інформації для правильного вирішення спору, зволікання із поданням заяви про залишення позову без розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Райффайзен Банк», в особі представника Гапон О.Я., просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Вказує, що апеляційна скарга взагалі не містить обґрунтувань які норми права, на думку апелянта, порушив суд першої інстанції

Зазначає, що обов`язковою умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат у сенсі ст. 142 ЦПК України повинна бути наявність з боку Банку , як позивача у цій справі, зловживання процесуальними правами або неправильні дії Банку, як сторони.

Проте, відповідач не зазначив, які ж саме зловживання своїми процесуальними правами допустив відповідач (його представники), також не надав до суду будь-яких доказів, які свідчать про відповідні зловживання.

АТ «Райффайзен Банк» вважає, що при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення, суд детально з`ясував зазначені питання, вони знайшли своє відображення в оскаржуваній ухвалі, суд надав цим питанням належну оцінку.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат, суд виходив з того, що судом не встановлено обставин, за яких відповідачем було понесено витрати на правову допомогу саме внаслідок необґрунтованих дій позивача, а тому суд вважав за необхідне відмовити представнику відповідача ОСОБА_1 адвокату Воробйову Олексію Володимировичу у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала відповідає вимогам закону, з огляду на таке.

Звертаючись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, представник відповідача зазначив, що ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 14.07.2021 року у цій справі позовну заяву АТ «Райффайзен Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду. Між Адвокатським об`єднанням «Джастлікторз» 19 березня 2021 року укладений договір про надання правової допомоги №46/1/21, предметом якого стало надання ОСОБА_1 правової допомоги і представництва її інтересів під час судового розгляду в усіх справах. Відповідно до Договору №46/1/21 від 19 березня 2021 року та Додаткової угоди №1 до договору №46/21 від 19 березня 2021 року розмір понесених витрат відповідачем за надану правову допомогу адвокатським об`єднанням становить 168000 грн. Відповідно опису наданих послуг, що міститься в акті про надання правової допомоги №1 адвокатським об`єднанням надано повну та всебічну правову допомогу ОСОБА_1 для захисту її прав. Матеріалами справи та актом №1 від 27.07.2021 підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення нею витрат в суді першої інстанції. Копія квитанції від 26 березня 2021 року підтверджує сплату ОСОБА_1 авансу гонорару у розмірі 28 000,00 грн, а вищевказаний акт та встановлений рахунок підтверджує виникнення зобов`язання зі сплати 140 000 грн, залишку суми гонорару, а отже з позивача підлягає стягненню на користь відповідача 168 000 грн витрат на професійну правничу допомогу та понесені витрати на судовий збір.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Частинами першою та другою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

В ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету ( частина 3 статті 257 ЦПК України) .

Загальне правило щодо компенсації судових витрат у разі залишення позову без розгляду передбачено частиною п`ятою статті 142 ЦПК України, згідно з якою у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 14 липня 2021 року позов АТ «Райффайзен Банк», залишено без розгляду на підставі п.5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Ухвала набрала законної сили. Судом не вирішено питання про розподіл судових витрат.

Отже, застосуванню підлягають загальні положення цивільного процесуального законодавства, а саме стаття 142 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати;

Вирішуючи питання за заявою представника відповідача про ухвалення додаткового рішення про компенсацію витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання дій позивачів необґрунтованими, оскільки сам факт звернення останніх до суду за захистом порушеного права, а також їх дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ними своїми процесуальними правами, їх дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою їх обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Колегія суддів зазначає, що питання, щодо обґрунтованості вимог про відшкодування судових витрат мають вирішуватись під час ухвалення додаткового рішення у порядку ст. 270 ЦПК України.

Суд першої інстанції встановив, що підстави для компенсації понесених відповідачем судових витрат на правничу допомогу відсутні, тому підстав для ухвалення додаткового рішення не вбачається.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

З огляду на обставини справи, доводи заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У заяві про стягнення судових витрат у розмірі 168 000,00 грн, пов`язаних із правовою допомогою, заявник не зазначив, які дії позивачів у вказаній справі були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду. У заяві вказано , що між Адвокатським об`єднанням «Джастлікторз» 19 березня 2021 року укладений договір про надання правової допомоги №46/1/21, предметом якого стало надання ОСОБА_1 правової допомоги і представництва її інтересів під час судового розгляду в усіх справах. Відповідно до Договору №46/1/21 від 19 березня 2021 року та Додаткової угоди №1 до договору №46/21 від 19 березня 2021 року розмір понесених витрат відповідачем за надану правову допомогу адвокатським об`єднанням становить 168000,00 грн., зазначено про докази понесених ОСОБА_1 витрат.

Звернення до суду з позовом не є необґрунтованими діями та не свідчить про зловживання своїми правами.

Залишення позову без розгляду за заявою позивача не підтверджує ані відсутність спору позивача з відповідачем, ані відсутність предмета спору, ані свідоме порушення позивачами правил суб`єктної юрисдикції, а відтак відсутні підстави для покладення на позивачів витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 640/1029/18.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367 , 368 , п.1 ч.1 ст. 374 , ст. ст. 375 , 381 , 382-384 , 389 , 390 ЦПК

України , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Красноградського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2021 року залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення складено 20 січня 2022 року.