Житомирський апеляційний суд
Справа №293/1498/20 Головуючий у 1-й інст. Збаражський О.М.
Категорія 77 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б, Миніч Т.І.

за участю секретаря

судового засідання: Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №293/1498/20 за позовом ОСОБА_1 до Колективного сільськогосподарського підприємства «Україна-Черняхів-1» про визнання протиправним та скасування розпорядження, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та заробітної плати

за апеляційною скаргою Колективного сільськогосподарського підприємства «Україна-Черняхів-1» на рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 30 серпня 2021 року, яке ухвалене суддею Збаражським О.М.

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати розпорядження голови правління КСП «Україна-Черняхів-1» Максимчука Б.С. від 01.04.2020 у частині відсторонення ОСОБА_1 від виконання обов`язків головного бухгалтера (пункт 3 розпорядження); стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.04.2020 по день ухвалення рішення з розрахунку середньої заробітної плати у розмірі 424,14 грн, а також заборгованість по заробітній платі за березень 2020 року в розмірі 8906,94 грн.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що 20.02.2018 позивача прийнято на посаду головного бухгалтера КСП «Україна-Черняхів-1». 01 квітня 2020 року позивача не було допущено до робочого місця без наведення жодних правових підстав. В подальшому, 03 квітня 2020 року позивач отримала поштою розпорядження голови правління КСП «Україна-Черняхів-1» про відсторонення її від виконання обов`язків головного бухгалтера на період проведення аудиту. Вважає, що відсторонення її від обов`язків головного бухгалтера КСП «Україна-Черняхів-1» є незаконним, здійсненим без наявності передбачених законом виключних підстав для відсторонення працівника від роботи. При цьому проведення аудиту не є тією обставиною, з якою закон пов`язує можливість власника або уповноваженого ним органу відсторонити працівника від роботи. Також оскаржуване розпорядження не містить іншої підстави для відсторонення, яка передбачена ст.46 КЗпП України чи іншим нормативним документом, тому воно є протиправним та підлягає скасуванню. Крім того, зазначає, що позивачу не виплачено заробітну плату за березень 2020 року, хоча вона працювала у цей період, а відсторонена була від виконання обовязків лише з 01.04.2020.

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 30 серпня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано пункт 3 розпорядження голови правління КСП «Україна-Черняхів-1» Максимчука Б.С. від 01.04.2020 щодо відсторонення ОСОБА_1 від виконання обов`язків головного бухгалтера.

Стягнуто з КСП «Україна-Черняхів-1» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 01.04.2020 по 05.10.2020 у розмірі 54289,92 грн. Сума середньої заробітної плати визначена без врахування податків і обов`язкових платежів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати повністю рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначає, що розпорядження голови правління КСП «Україна-Черняхів-1» від 23.10.2019 відповідає положенням трудового законодавства, оскільки відсторонення відбулось не на підставі положень ст. 46 КЗпП України, а у зв`язку із проведенням аудиту виробничо-фінансової діяльності КСП «Україна-Черняхів-1» за період роботи ОСОБА_2 на посаді голови правління та перевірки належного виконання обов`язків головного бухгалтера ОСОБА_1 , яка зобов`язана була передати ревізійній комісії всю фінансово-господарську документацію підприємства. При цьому ОСОБА_1 мала знаходиться на робочому місці, оскільки відсторонялася лише від виконання функціональних обов`язків, а не від роботи, проте не з`являлася на робочому місці з 01 квітня 2020 року по день звільнення (05.10.2020). Вважає, що суд першої інстанції також безпідставно задовольнив вимоги позивача в частині стягнення середнього заробітку за час відсторонення від посади, що не передбачено нормами трудового законодавства. До того ж неправильно розрахував середній заробіток, виходячи з наданої позивачем довідки Пенсійного фонду України за формою ОК-5 про індивідуальні відомості про застраховану особу, яка не є належним доказом розміру заробітної плати ОСОБА_1 .

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив апеляційну скаргу відповідача відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства. При цьому зазначає, що проведення аудиту на підприємстві не є тією обставиною з якою закон пов`язує можливість власника або уповноваженого ним органу відсторони працівника від роботи. Оскаржуване розпорядження не містить іншої підстави для відсторонення, яка передбачена ст. 46 КЗпП України чи іншим нормативним документом, тому є незаконним. При цьому статут КСП «Україна-Черняхів-1» не регулює питання відсторонення саме бухгалтера підприємства від роботи, а тому не підлягає до застосуванню у даному випадку. Крім того, враховуючи, що відповідач у даному спорі є сильнішою стороною, останній не надав будь-яких інших бухгалтерських документів для обрахування середнього заробітку за час відсторонення позивача від посади.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Представник позивача вважає, що підстави для скасування рішення районного суду відсутні, оскільки воно прийнято з дотриманням норм чинного законодавства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 прийнята на посаду головного бухгалтера КСП «Україна-Черняхів-1» по переводу з ДП «Україна» з 20.02.2018, з посадовим окладом згідно штатного розкладу, що підтверджується записом у трудовій книжці ОСОБА_1 та копією наказу №2 від 20.02.2018 (а.с.11,17-19).

Згідно з пунктами 1,2 Розпорядження голови правління КСП «Україна-Черняхів-1» ОСОБА_3 від 01.04.2020, на виконання рішення правління КСП «Україна-Черняхів-1», керуючись Статутом КСП «Україна-Черняхів-1», з метою комплексної перевірки виробничо-фінансової діяльності КСП «Україна-Черняхів-1» за період роботи ОСОБА_2 на посаді голови правління КСП та перевірки щодо належного виконання обов"язків головного бухгалтера ОСОБА_1 відповідно до п.13.12 Статуту КСП «Україна-Черняхів-1», ревізійній комісії ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ) доручено провести аудит виробничо-фінансової діяльності КСП «Україна-Черніхв-1» та контроль за виконанням рішення загальних зборів, додержанням Статуту КСП «Україна-Черняхів-1»; головному бухгалтеру ОСОБА_1 негайно передати ревізійній комісії ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ) всю фінансово-господарську документацію для проведення комплексної ревізії виробничо-фінансової діяльності.

Згідно пункту 3 вказаного Розпорядження, на період проведення аудиту ОСОБА_1 відсторонено від обов`язків головного бухгалтера (а.с.10).

Як вбачається з табелю обліку використання робочого часу за період з 01.04.2020 по 30.04.2020, ОСОБА_1 була відсутня на роботі у КСП «Україна-Черняхів-1» (а.с.174-176).

Відповідно до довідки форми ОК-5 про індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, оформленої станом на 23.07.2020, заробітна плата ОСОБА_1 в КСП «Україна-Черняхів-1» за січень 2020 року становила 7122,12 грн., за лютий 2020 року 10267,46 грн, відомості за період з березня 2020 року по липень 2020 року в довідці відсутні (а.с.5-8).

Аналогічна інформація про нараховану заробітну плату ОСОБА_1 за січень-лютий 2020 року міститься в довідці форми № Д4 КСП «Україна-Черняхів-1» (а.с.120-126).

Позивача ОСОБА_1 було звільнено з посади головного бухгалтера КСП «Україна-Черняхів-1» за прогули згідно п.4 ст.40 КЗпП України з 05.10.2020 (а.с.173).

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Статтею 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати.

При відстороненні трудові відносини працівника з роботодавцем не припиняються, тому тут не йдеться про звільнення з роботи. Однак при цьому працівник тимчасово не допускається до виконання своїх трудових обов`язків.

Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Працівник має право оскаржити наказ про відсторонення від роботи у встановленому законом порядку.

Разом з тим за змістом вищезазначеної статті 46 КЗпП України допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативно-правовим актом.

Такої підстави відсторонення - як проведенням аудиту виробничо-фінансової діяльності підприємства, нормами статті 46 КЗпП України не передбачено, будь-якого іншого нормативно-правового акту, який би надавав право роботодавцю відсторонювати від посади працівника при проведенні аудиту виробничо-фінансової діяльності підприємства, відповідачем у розпорядженні від 01 квітня 2020 року не зазначено.

Посилання представника на положення п.13.12 Статуту КСП «Україна-Черняхів-1» (у редакції від 07.02.2018), відповідно до якого Головний бухгалтер організовує і несе відповідальність за стан і достовірність обліку та звітності, здійснює повсякденний контроль за схоронністю і правильністю витрачання коштів та матеріальних цінностей, вживає заходи для запобігання безгосподарності та марнотратства; разом з головою правління КСП «Україна-Черняхів-1» підписує річний звіт та документи про находження та витрачання коштів, матеріальних цінностей, є безпідставним, оскільки вказаний пункт статуту не регулює питання відсторонення працівника від роботи та не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Ураховуючи викладене, районний суд, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином оцінивши докази, дійшов обґрунтованого висновку про те, що пункт 3 розпорядження голови правління КСП «Україна-Черняхів-1» Максимчука Б.С. від 01.04.2020 є незаконним, оскільки у ньому не зазначено причин відсторонення ОСОБА_1 від роботи, а також відсутні посилання на будь-які підстави, передбачені у тому числі положеннями статті 46 КЗпП України, які б надавали право відсторонювати працівника від роботи.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 № 13 зазначено, що якщо буде встановлено, що на порушення статті 46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст. 235 КЗпП).

Вимушений прогул - це часовий відрізок, протягом якого людина позбавлена можливості працювати, внаслідок рішення керівника або уповноваженого ним органу.

Суд першої інстанції, здійснивши розрахунок на підставі наданих сторонами доказів, зокрема, довідки форми ОК-5 про індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, оформленої станом на 23.07.2020, довідок форми №Д4 за січень та лютий 2020 року по КСП «Україна-Черняхів-1», які суд визнає належними доказами, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача КСП «Україна-Черняхів-1» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.04.2020 до 05.10.2020 в розмірі 54289,92 грн, навівши відповідний розрахунок.

Доводи апеляційної скарги про те, що розрахунок середнього заробітку за час вимішеного прогулу здійснений на підставі довідки Пенсійного фонду України за формою ОК-5 про індивідуальні відомості про застраховану особу, яка не є належним доказом розміру заробітної плати ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки роботодавець, будучи у даному спорі сильнішою стороною, не надав будь-яких інших бухгалтерських документів для обрахування вказаного заробітку.

Посилання апелянта на незастосування судом першої інстанції до спірних правовідносин постанови Верховного Суду від 31.05.2021 у справі №242/3051/18, колегія суддів відхиляє через те, що правовідносини у даних справах не є подібними.

Такими чином доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються доведення необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин у тому контексті, який на думку представника відповідача не свідчить про порушення прав позивача та наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

В іншій частині рішення суду в апеляційному порядку не оскаржено, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Колективного сільськогосподарського підприємства «Україна-Черняхів-1» залишити без задоволення, а рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 30 серпня 2021 року в частині задоволених позовних вимог - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 січня 2021 року.

Головуючий Судді