ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2022 року м. Чернівці Справа № 716/1945/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Владичана А.І., Половінкіної Н.Ю.,

секретар: Тодоряк Г.Д.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Буковина»,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Заставнівського районного суду Чернівецької області від 09 листопада 2021 року, постановлену під головуванням судді Стрільця Я.С., дата виготовлення повного тексту ухвали не відома, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Мрія Фармінг Буковина» про визнання недійсним договору оренди землі (а.с.2-9).

Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 09 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Мрія Фармінг Буковина» залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , оскаржив її шляхом подання апеляційної скарги, в якій просить її скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В скарзі зазначає, що ухвала постановлена з неповним з`ясуванням судом обставин справи, що мають значення, та порушенням норм процесуального права.

Вказує, що сторона позивача не погоджується із твердженням суду першої інстанції, що для представництва ОСОБА_1 в суді ОСОБА_2 необхідно було укласти договір про надання правової допомоги саме в рамках вказаної справи, оскільки останній як представник апелянта вказав в судовому засіданні на описку в договорі про надання правничої допомоги від 03.08.2020 року та просив оголосити перерву для того, щоб перепідписати новий договір.

Вказує, що договір було укладено раніше, ніж подано позов, а тому номер справи сторонам до звернення до суду не міг бути відомим.

Також, звертає увагу суду на те, що по справі №716/194/20 здійснювався апеляційний та касаційний розгляд, де ніхто під сумнів не ставив представництво Провадження №22-ц/822/83/22

ОСОБА_1 , і тільки після того, як суд касаційної інстанції направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції, виник сумнів щодо повноважень ОСОБА_2 відносно представництва ОСОБА_1 .

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, осіб, які прийняли участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та залишаючи позов без розгляду вказав, що звертаючись до суду в інтересах позивача адвокат Спіжавка Т.Г. надав суду ордер на надання правничої (правової) допомоги (а.с.24), який виданий на підставі укладеного договору про надання правової допомоги від 03.08.2020 року (без номера). В судовому засіданні на підтвердження видачі ордеру адвокатом Спіжавка Т.Г. надано для огляду оригінал договору про надання правової допомоги від 03.08.202 року.

Відповідно до умов п.1 зазначеного договору клієнт ОСОБА_1 доручив зокрема, і адвокату Спіжавці Т.Г. представляти його інтереси в рамках цивільної справи №716/644/20, а в судовому засіданні адвокат Спіжавка Т.Г. не заперечував того факту, що дійсно в провадженні суду перебувала цивільна справа за вказаним номером та він представляв інтереси клієнта в цій справі, оскільки предмет спору та його підстави були майже аналогічні. Разом з тим, як вбачається зі змісту постанови Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.05.2021 року прийнятій в даній справі, то справа №716/644/20 не є тотожна цій справі.

Дійшов також висновку про те, що для повноважного представництва інтересів позивача адвокату Спіжавці Т.Г. необхідно було укласти договір про надання правової допомоги саме в рамках даної цивільної справи №716/1945/20.

Колегія суддів не погоджується з наведеним висновком, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява від імені ОСОБА_1 підписана його представником ОСОБА_2 (т.1 а.с.9).

Згідно ордеру серії СЕ №1013944 від 12.11.2020 року вбачається, що останній виданий ОСОБА_1 з боку адвоката на підставі договору про надання правової допомоги від 03.08.2020 року (т.1 а.с.24).

В подальшому, ОСОБА_2 надавав копії ордерів серії СЕ №1015094 від 01.12.2020 року (т.1 а.с.36), серії СЕ №1017768 від 01.02.2021 року (а.с.85), серії СЕ №1013942 від 15.02.2021 року (а.с.108), які видані на підставі договору про надання правової допомоги від 03.08.2020 року, містять підписи адвоката, печатку.

З оскаржуваної ухвали суду вбачається, що суд оглядав в судовому засіданні договір про надання правової допомоги від 03.08.2020 року (без номера), укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Згідно п.1 клієнт, крім іншого, доручив ОСОБА_2 представляти його інтереси по справі №716/644/20 (т.1 а.с.270-271).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами (ч.1 ст.44 ЦПК України).

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (ч.1 ст.58 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.60 цього ж Кодексу представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до вимог ч.2 ст.62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданих відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

В силу ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

З огляду на зміст ч.1 ст.26 ЗУ «Про адвокатуру» ордер може бути оформлений, зокрема, адвокатом лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само за умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (ст.400-1 КК України).

Частиною 2 ст.26 виказаного Закону визначено, що документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно до п.6 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішення Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року №41, бланки ордерів, згідно затвердженої типової форми, генеруються у відповідному розділі «Особистого кабінету адвоката» на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України www.unba.org.ua слідуючи командам системи.

Частиною 2 ст.175 ЦПК України передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Положеннями ч.7 ст.177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви, яка підписана представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, позаяк доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мігараль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Виходячи з норм Конституції України, а також норм міжнародного права, суд першої інстанції не врахував, що залишення позовної заяви без розгляду з формальних підстав унеможливлює доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Аналогічний висновок міститься також і в постанові Верховного Суду від 12 липня 2021 року за наслідками розгляду справи № 750/7902/20.

Крім того, у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Право на звернення особи до суду є її абсолютним правом.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів реалізується через врегульовану процесуальним законом можливість пред`явити до суду позовну заяву, яка є процесуальною формою звернення за захистом порушеного права.

За наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ордер, який виданий адвокатом і містить його підпис, є належним і достатнім документом, що підтверджує повноваження на представництво особи, зокрема на подання та підписання позовної заяви від імені позивача, а тому дослідження і висновок суду про те, що договір про надання правової допомоги, який було оглянуто в судовому засіданні, укладений у іншій справі, не відповідає правильному застосуванню норм процесуального права, а висновок про укладення іншого договору в рамках цього спору є безпідставним, оскільки ордер, який видано відповідно до ЗУ «Про адвокатуру», є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката.

З`ясування судом дотримання порядку видачі адвокатом ордеру нормативним актам, що це регулюють, не входить в предмет доказування при розгляді цієї справи, а може бути оцінено в рамках інших передбачених законом процедур.

Отже, із врахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в частині неправильного застосування судом норм процесуального закону під час залишення позовної заяви без розгляду є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ухвала суду підлягає скасуванню на підставі ст.379 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Заставнівського районного суду Чернівецької області від 09 листопада 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий Лисак І.Н.

Судді: Владичан А.І.

Половінкіна Н.Ю.