Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1021/22

Провадження № 2/348/695/22

22 серпня 2022 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Бурдун Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Дмитрук С.І.,

представника позивача- адвокат Брайляк Е.Я.,

відповідача- ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Надвірна в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей (у частці від заробітку (доходу), -

встановив:

Позивач ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Брайляк Е.Я., звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей (у частці від заробітку (доходу).

В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що вона з 22 квітня 2014 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09.08.2021 року було розірвано.

Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні.

Після розірвання шлюбу, відповідач самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати своїх дітей. Це зокрема, виявилося у тому, що він відмовлявся добровільно надавати кошти на утримання дітей, а саме: на придбання продуктів харчування, одягу, медикаментів, тощо. Діти повністю знаходяться на утриманні позивача. Відповідач витрачає гроші на свої потреби, інтересами сім`ї не цікавиться. У зв`язку з цим позивач змушена була звернутись до суду з позовною заявою щодо стягнення аліментів на утримання спільних неповнолітніх дітей.

Відповідач не надає в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей, час від часу їздить за кордон на роботу в Чехію, має у власності автомобіль, стан його здоров`я дозволяє працювати та сплачувати аліменти на утримання дітей.

Тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із дня подання заяви про стягнення аліментів і до досягнення дітьми повноліття. Також просить стягнути з відповідача на її користь витрати за надання правової допомоги.

Позивач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином.

Представник позивача- адвокат Брайляк Е.Я. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, з підстав, викладених у позові. Зазначила, що позивач з відповідачем перебувала у шлюбі, який наразі розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Позивач не працює, оскільки доглядає за дітьми. Відповідач здоровий молодий чоловік, має можливість працювати, також має у власності автомобіль, тобто має можливість надавати допомогу на утримання дітей у передбаченому законом розмірі. Позивач вважає за доцільне стягувати аліменти саме у частці від доходу (заробітку) відповідача. Разом з тим, просила зменшити суму витрат за надання правової допомоги та стягнути з відповідача такі витрати у сумі 4000, 00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення та пояснив, що раніше він надавав допомогу колишній дружині на утримання спільних дітей за можливістю у розмірі 1500 грн. -3000 грн., сплачував витрати за дитячий садок. Останніх два місяці допомоги не надавав, оскільки не працює.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, приходить до наступних висновків.

З 22 квітня 2014 року позивач та відповідач перебували у шлюбі, який рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09.08.2021 року було розірвано (а.с.12-13).

Сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком яких є відповідач, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 21 серпня 2014 року, та серії НОМЕР_2 від 06 лютого 2018 року (а.с. 14-15).

Позивач ОСОБА_4 разом з малолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Однак, відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання депутатом Пасічнянської сільської ради від 16 червня 2022 року неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з позивачем ОСОБА_4 та перебувають на її повному утриманні за адресою АДРЕСА_2 , в будинку ОСОБА_5 , котра є власницею даного житлового будинку (а.с.17).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз`яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

При цьому, згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з частиною другою статті 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, у даному конкретному випадку, суд виходить з того, що відповідач є батьком малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , на нього покладено однаковий з позивачем ОСОБА_7 обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто. Судом встановлено, що діти проживають з матір`ю, а отже на неї покладено більше турбот щодо утримання дітей.

Судом також враховано, що відповідач позовні вимоги визнав, він є здоровий, працездатний, інших дітей на утриманні не має, враховуючи право дітей на достатній рівень життя, беручи до уваги матеріальне становище дітей та їх вік, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дітей, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню, а з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1 /3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до повноліття дітей, що відповідатиме вимогам закону та інтересам малолітніх дітей.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

В позовній заяві позивач зазначила, що з метою захисту своїх прав та інтересів, вона вимушена була звернутися за професійною юридичною допомогою до адвоката, внаслідок чого нею були понесені витрати на правову допомогу, як вона просить покласти на відповідача.

З розрахунку витрат на правову допомогу по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей (у частці від заробітку (доходу) від 24.06.2022 року та квитанції № 176 серії АЕ від 24.06.2022 року, вбачається, що позивач ОСОБА_4 понесла витрати на оплату правової допомоги у розмірі 5000,00 грн., однак, враховуючи, що у судовому засіданні представник позивача просила зменшити стягнення цих витрат, враховуючи, що у справі відбулося лише одне судове засідання та стягнути з відповідача витрати на оплату правової допомоги у розмірі 4000,00 грн., тому, відповідно до ст.ст. 133,137 ЦПК України суд вважає на необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 4000 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню на користь держави з відповідача у розмірі 908 гривень 00 копійок.

Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

На підставі викладеного,

керуючись ст.ст.12,76, 95, 141, 206, 264, 265, 273, 274-279, 354, 355, 430 ЦПК України, ст.ст.180-183, 191 СК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей (у частці від заробітку (доходу)- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 30 червня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 (чотири тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 24 серпня 2022 року.

Суддя Т.А.Бурдун