Провадження № 2/761/4175/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.

за участю секретаря Горбань К.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач) про стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.09.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, актовий запис № 2943. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син, ОСОБА_5 . З початку 2021 року подружні стосунки між сторонами фактично припинені. Після припинення шлюбних відносин відповідач добровільно надає щомісячну матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 4000 грн., проте позивач вважає дану суму недостатньою, оскільки витрати на дитину перевищують відповідну суму. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, оскільки синові не виповнилось навіть двох років, позивачка наразі не може працювати і жодних джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною, не має. Враховуючи викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ј з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову; стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини, яка проживає з дитиною до досягнення дитиною трьох років, у розмірі ј з усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Ухвалою суду від 03.06.2021 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

02.09.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позову заяву, в якому відповідач зазначив, що не заперечує проти часткового задоволення позовних вимог, а саме аліменти на дитину у розмірі 1/12 доходу відповідача, що у твердій сумі складає 8 950 грн., аліменти на дружину у розмірі 1/42 доходу відповідача, що твердій сумі складає 2370 грн. Відзив обґрунтовано тим, що окрім сплати аліментів у розмірі 4000 грн., батько купує дитині одяг та взуття, продукти харчування, іграшки, відвідує з дитиною заклади дитячого дозвілля, за необхідності забезпечує медичну допомогу та лікування. Крім того відповідача надає щомісячну допомогу своїм непрацездатним батькам. Щодо аліментів на утримання дружини, відповідач зазначає, що є недоведеним факт відсутності у позивачки джерел доходу.

09.09.2021 року від позивачки надійшла відповідь на відзив, у якому зазначила, що конфлікти між сторонами впливають на те, чи надасть відповідач фінансову допомогу чи ні. Вважає недоведеним те, що відповідач додатково несе витрат на одяг та дозвілля дитини. Також позивачка зазначає, що надані відповідачем фото з соціальних мереж не є належним доказом того, що позивачка працює та отримує дохід.

Ухвалою суду від 27.09.2021 року вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, та витребувано у Державної податкової служби України інформацію про доходи, отримані ОСОБА_4 за 2020 рік та період з 01.01.2021 року по день надання відповіді.

05.10.2021 року на адресу суду від відповідача надійшли письмові заперечення на позовну заяву.

28.10.2021 року на адресу суду від позивача надійшли письмові пояснення.

На виконання ухвали суду від 27.09.2021 року від Державної податкової служби України надійшла інформація про доходи, отримані ОСОБА_4 за 2020 рік та період з 01.01.2021 року по день надання відповіді.

Крім того на запит суду від Державної податкової служби України надійшла інформація про доходи, отримані ОСОБА_1 за 2020 рік та період з 01.01.2021 року по день надання відповіді.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Крім того представник позивача подала заяву про понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача у судовому засіданні просила задовольнити позов частково.

Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 .

У шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, серії НОМЕР_2 .

Сторони з початку 2021 року шлюбні відносини припинили.

При цьому, відповідач у добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 4000 грн.

Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Звертаючись до суд з позовом позивач зазначала, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно та у розмірі меншому ніж необхідно для забезпечення дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки несуть відповідальність за стан здоров я дитини, її фізичний розвиток.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Крім того, положеннями ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч.ч.1-3 ст. 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним чоловіком, сукупний дохід якого за 2020 рік становив - 1 240 793,87 грн. та за 2021 рік - 573 409,44 грн.

Окрім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що на утриманні відповідача є інші діти, а також не надано відомостей про незадовільний стан його здоров`я.

Як вбачається з відомостей Державної податкової служби України, дохід позивачки складається з матеріальної допомоги по догляду за дитиною, та за 2020 рік становить 10 320,00 грн., за 2021 рік - 7 740,00 грн.

При цьому, згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» - встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 1 січня - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні.

Відтак сукупний дохід позивачки за 2021 рік не забезпечує їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що позивачка працює у фітнес клубі та отримує дохід, оскільки такі не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Судом встановлено, що відповідач має постійний офіційний заробіток, його доходи мають регулярний характер, та є достатніми для участі в утриманні дитини та дружини.

Разом з тим, сукупний дохід відповідача має значний розмір, тому суд вважає, що аліменти на утримання сина в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача та аліменти на утримання дружини в розмірі 1/15 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача будуть достатніми для задоволення потреб дитини та дружини, яка проживає разом з дитиною.

З вищенаведених положень законодавства суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 15.03.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до: ІНФОРМАЦІЯ_4 ; та аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/15 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 15.03.2021 року і до досягнення дитиною трьох років, а саме до: ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. 75, 77, 80, 84, 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК України, ст. ст.76, 81, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 15.03.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до: ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/15 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 15.03.2021 року і до досягнення дитиною трьох років, а саме до: ІНФОРМАЦІЯ_5

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 1816,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

ОСОБА_4 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст рішення суду складено 17.01.2022 року.