ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м.Суми

Справа №592/12336/21

Номер провадження 22-ц/816/276/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

у присутності :

представника боржника Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» адвоката Бирченка Богдана Вікторович

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 грудня 2021 року у складі судді Алфьорова А.М., постановлену в м. Суми,

у справі за клопотанням ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду Пермського краю по справі № А50-19321/2019 від 13 січня 2020 року,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Волкова В.М., звернувся до суду з вказаним клопотанням, свої вимоги мотивуючи тим, що 13 січня 2020 року Арбітражний суд Пермського краю Російської Федерації у складі судді Кремер Ю.О. ухвалив рішення по справі № А50-19321/2019 за позовом АТ «Об`єднані газопромислові технології «Іскра-Авігаз» до ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про стягнення грошових коштів, яким задовольнив позовні вимоги первісного кредитора та постановив стягнути з боржника 568246 доларів США 05 центів, з яких 526153 доларів США 75 центів сума основного боргу; 42092 доларів США 30 центів неустойка та 200000 рублів державного мита. Спір, який став предметом арбітражного розгляду виник у зв`язку з порушенням боржником контракту № 4/337 від 27 липня 2006 року, укладеного між боржником та первісним кредитором щодо поставки комплекту складових частин. Так, на виконання Контракту, Стягувач поставив товар на загальну суму 5739000 доларів США, що підтверджується наявними у справі Арбітражного суду матеріалами. Боржник, у свою чергу, здійснив оплату товарів на суму 5212846,25 доларів США. Відповідно до умов контракту залишкова сума у розмірі 526153,75 доларів США повинна була бути оплачена до 31 грудня 2017 року, однак боржник не здійснив оплату вказаної залишкової суми, у зв`язку з чим 06 квітня 2018 року та повторно 10 вересня 2018 року, первісний кредитор направив боржнику претензію, яку останній проігнорував, після чого первісний кредитор звернувся до Арбітражного суду Пермського краю. Боржник не виконав рішення Арбітражного суду у добровільному порядку, а тому заявник вбачає за необхідне звернутися до компетентного суду з клопотанням про визнання та надання дозволу на виконання зазначеного рішення на території України за місцезнаходженням боржника.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 грудня 2021 року клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Волкова В.М. про визнання та надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду Пермського краю по справі № А50-19321/2019 від 13.01.2020 р. задоволено.

Визнано та надано дозвіл на примусове виконання рішення Арбітражного суду Пермського краю Російської Федерації у складі судді Кремер Ю.О. від 13 січня 2020 року по справі № А50-19321/2019 за позовом АТ «Об`єднані газопромислові технології «Іскра-Авігаз» до ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про стягнення 568246 доларів США 06 центів, з яких: 526153 доларів США 75 центів сума основного боргу; 42092 доларів США 30 центів неустойка, в частині: «Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь АТ «Об`єднані газопромислового технології «Іскра-Авіагаз» (основний державний реєстраційний номер: 130, ІПН: ) 568246 доларів США 05 центів, у тому числі 526153 доларів США 75 центів основного боргу за контрактом № 4/337 від 27.07.2006 р. за курсом Центрального банку Російської Федерації на день платежу, 42092 доларів США 30 центів неустойки за курсом Центрального банку Російської Федерації на день платежу».

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду,АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення вимог процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що стягувачем не було надано доказів належного сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи іноземним судом. Надсилання документів учасникам справи нерезидентам арбітражними судами Російської Федерації має відбуватися згідно до вимог Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року. Таким чином, з огляду на наявність застереження про застосування ст. 10 цієї Конвенції, надсилання арбітражним судом Російської Федерації судових документів, без прийняття рішення про переклад документу на українську мову, складання судового доручення та звернення до компетентного суду України, суперечить вимогам Конвенції. Також, на переконання заявника апеляційної скарги, розміщення повідомлення на офіційному сайті Арбітражного суду Пермського краю в мережі Інтернет, не є належним сповіщенням про час та місце розгляду справи.

Вважає безпідставними посилання на ухвалу Господарського суду Сумської області від 17 вересня 2019 року, оскільки товариства при виконанні господарським судом судового доручення не брало участі та його зміст йому невідомий.

Крім того стверджує, що судове рішення, було видано некомпетентним судом, оскільки умовами укладеного між ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» та АТ «Об`єднані газопромислові технології «Іскра-Авіагаз» контракту передбачено компетентним судом у вирішення будь-яких спорів за цим контрактом є Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті Росії (м. Москва). Неповідомлення про подання АТ «Об`єднані газопромислові технології «Іскра-Авіагаз» позову позбавило товариство можливості звернутися до Арбітражного суду Пермського краю з клопотанням про передання справи до компетентного суду. Проведення банкрутства позивача та відсутність коштів не є належною підставою для визначення компетенції Арбітражного суду Пермського краю.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 адвокат Волков В.М., посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просить його залишити без зміни, а доводи апеляційної скарги без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника боржника адвоката Бирченка Б.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Арбітражного суду Пермського краю від 13 січня 2020 року стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь АТ«Об`єднані газопромислові технології «Іскра-Авіагаз» 568246 доларів США 05 центів, у тому числі 526153 доларів США 75 центів основного боргу за контрактом № 4/337 від 27.07.2006 р. за курсом Центрального банку Російської Федерації на день платежу, 42092 доларів США 30 центів неустойки за курсом Центрального банку Російської Федерації на день платежу (а.с. 7-8, 9-10).

28 травня 2020 року Арбітражним судом Пермського краю видано виконавчий лист за вказаним судовим рішенням (а.с. 11-14, 15).

Ухвалою Арбітражного суду Пермського краю від 22 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про процесуальне правонаступництво задоволено. Проведено заміну стягувача АТ«Об`єднані газопромислові технології «Іскра-Авіагаз» та ОСОБА_1 (а.с. 16-17,18).

Задовольняючи клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Волкова В.М., суд першої інстанції вказував на те, що при вирішенні питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не може оцінювати, чи законним є прийняте рішення, обговорювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, отримання вимог процесуального закону щодо його змісту та форми, наявності обставин, які можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви. Суд першої інстанції дійшов до переконання, що заявлене клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, оскільки мало місце істотне порушення норм процесуального права.

Зокрема, за змістом ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських відносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно з ч. 1 ст. 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявлене представником ОСОБА_1 адвокатом Волковим В.М. клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного суду Пермського краю підлягає розгляду в порядку, визначеному Главою 3 Розділу IX ЦПК України «Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу».

Проте, звертаючись до суду із клопотанням, представник стягувача ОСОБА_1 просив надати дозвіл на виконання не рішення міжнародного комерційного арбітражу, а рішення іноземного суду Арбітражного суду Пермського краю Російської Федерації, що врегульовано Главою 1 Розділу ІХ ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції не було враховано те, що у відповідно до ч. 3 ст. 475 ЦПК України, заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

При вирішенні заявленого представником стягувача ОСОБА_1 адвокатом Волковим В.М., колегія суддів бере до уваги наступне.

Так, частиною 1 статті 462 ЦПК України визначено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються на території України, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Законом України від 10 листопада 1994 року N 240/94-ВР ратифікована Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, яка набула чинності з 14 квітня 1995 року і передбачає визнання та виконання рішень Російської Федерації Україною. Конвенцію ратифіковано із такими застереженнями: Україна бере на себе зобов`язання щодо надання правової допомоги в обсязі, передбаченому статтею 6 Конвенції, за винятком визнання і виконання виконавчих написів; Україна бере на себе зобов`язання визнавати і виконувати рішення, ухвалені на територіях держав учасниць Конвенції, передбачені пунктом "а" статті 51 Конвенції, за винятком нотаріальних актів щодо грошових зобов`язань.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, входять до національного законодавства України.

Відповідно до ст. 53 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, проходження процедури визнання та виконання рішення іноземного суду на території України відноситься до компетенції суду.

Вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду викладені в ст. 466 ЦПК України. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 2 ст. 53 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, до клопотання додаються:

а) рішення або його засвідчена копія, а також офіційний документ про те, що рішення набуло законної сили і підлягає виконанню або про те, що воно підлягає виконанню до набуття законної сили, якщо це не випливає із самого рішення;

б) документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена;

в) документ, що підтверджує часткове виконання рішення на момент його пересилання;

г) документ, що підтверджує угоду сторін, по справах договірної підсудності.

Аналогічний перелік документів, які додаються стягувачам до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення суду викладено також у статті 8 Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, ратифікованою Україною 19 грудня 1992 року.

За змістом ст. 6 Угоди та ст. 13 Конвенції, без будь-якого спеціального посвідчення приймаються документи, видані або засвідчені закладом або спеціально уповноваженою особою в межах їх компетенції за встановленою формою і скріплені офіційною печаткою.

Долучені до клопотання копії рішення Арбітражного суду Пермського краю Російської Федерації від 13 січня 2020 року, про визнання та надання дозволу на виконання якого просить представник стягувача у своєму клопотанні, та ухвали цього ж суду від 22 липня 2021 року, не були засвідчені у відповідності до вимог вказаної Конвенції та міжнародного договору. Зокрема, копії судових рішень іноземного суду не були підписані уповноваженою особою та не були скріплені офіційною гербовою печаткою Арбітражного суду Пермського краю.

До того ж, до клопотанням не було долучено офіційних документів на підтвердження того, що вказані судові рішення набрали законної сили. Зазначення до першому аркуші рішення Арбітражного суду Пермського краю, що судовий акт набрав законної сили 14 лютого 2020 року, без посвідчення цього запису підписом уповноваженої особи суду, таким офіційним документом не являється.

Однак, на вказані недоліки оформлення документів, що додані до клопотання, суд першої інстанції не звернув уваги та безпідставно прийняв їх до розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 466 ЦПК України, суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Разом з тим, до у відповідності до положень ст.. 374 ЦПК України до повноважень апеляційного суду, за наслідками апеляційного перегляду ухвали суду якою завершено розгляд справи по суті, не належить повернення справи до суду першої для вирішення клопотання зі стадії його прийняття судом.

Апеляційним судом пропонувалося представнику стягувача надати належним чином оформлені судові рішення, проте вказівки суду ним виконані не були. Посилання представника скаржника у своїх письмових поясненнях на те, що долучені до клопотання копії судових рішень, оформлені у відповідності до вимог Інструкції з діловодства в арбітражних судах Російської Федерації (першої, апеляційної та касаційної інстанцій), затвердженої ухвалою Пленуму Вищого Арбітражного Суду Російської Федерації від 25 грудня 2013 року за №100 є безпідставними, оскільки судові документи, що додаються до клопотання про надання дозволу на примусове виконання, мають бути оформлені у відповідності до вимог міжнародного договору, а не внутрішніх нормативно-правових актів держави, яка їх видала.

Колегія суддів звертає увагу на те, що п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, зупиняється вчинення виконавчих дій, забороняється заміна стягувачів у виконавчих діях, стягувачами за якими є Російська Федерація або такі особи: громадяни Російської Федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства, відмінного від законодавства України, серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.

Також постановою Кабінету міністрів України від 03 березня 2022 року №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації встановлено до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є громадяни Російської Федерації.

Таким чином, враховуючи те, що копії рішення Арбітражного суду Пермського краю Російської Федерації від 13 січня 2020 року, про визнання та надання дозволу на виконання якого просить представник стягувача у своєму клопотанні, та ухвали цього ж суду від 22 липня 2021 року, не були оформлені у відповідності до вимог Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, а також до клопотання не було долучено офіційного документу про надання вказаних судових рішень законної сили, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні клопотання представника стягувача ОСОБА_1 адвоката Волкова В.М.

З огляду на викладене, у відповідності до положень п. 4 ст. 376 ЦПК України, ухвалу суду належить скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні клопотання.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду Пермського краю по справі № А50-19321/2019 від 13 січня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 травня 2022 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Т. А. Левченко