Справа № 186/942/21
Провадження номер № 2/0186/12/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Демиденко С.М.

секретар - Фадєєва Т.Б.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», треті особи: ПАТ КБ «НАДРА», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», треті особи: ПАТ КБ «НАДРА», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 914 вчинений 13.03.2014 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М.

Свої позивні вимоги обґрунтовує наступним:

1)Оспорюваний виконавчий напис вчинено з пропуском трирічного строку позовної давності, що є порушенням норм ст. 88 Закону України «Про нотаріат»;

2)Оспорюваним виконавчим написом стягнуті проценти за договором кредиту, які були нараховані за період після завершення строку кредитування. Що свідчить про спірність заборгованості.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач у справі ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву в якому зазначив, що 17 липня 2020 року відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UА-ЕА-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений Договір № GL48N718070_І_3 про відступлення прав вимоги. За умовами даного Договору ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за Кредитним Договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) № 855011/ФЛ від 21 липня 2008 року укладеним між Позивачем та ВАТ КБ «Надра», а також договорами забезпечення. 23.09.2020 року ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» на адресу Позивача засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за Кредитним договором № 8/2006/840-К/545-Н від 26 жовтня 2006 року.

Згідно даного повідомлення ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» проінформувало Позивача про те, що згідно Договорів про відступлення права вимоги від 17.07.2020 року право вимоги за Кредитним договором № 855011/ФЛ від 21 липня 2008 року перейшло до ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп», разом з усіма додатками до цих договорів та додатковими договорами. На разі Позивачем невиконані кредитні зобов`язання. Просить суд в задоволені позову відмовити.

Третя особа у справі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, що здійснює безпосереднє виведення ПАТ КБ «НАДРА» з ринку, в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду письмові пояснення щодо позову в яких зазначила, що право вимоги за кредитним договором від 21.07.2008 №855011/ФЛ укладеним між ПАТ "КБ "Надра" та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), було відступлено ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» (ЄДРПОУ 40696815) у складі лоту GL48N718070, який відбувся 22.05.2020 року. Таким чином на момент подання Позову кредитор у зобов`язанні змінений. Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів про виконання ним кредитного зобов`язання у повному обсязі, таким чином вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Третя особа у справі приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

З копії Кредитного договору № 855011/ФЛ від 21.07.2008 року, вбачається, що ОСОБА_1 , отримав від ВАТ КБ «НАДРА» позику в розмірі 66 600 гривень, зі сплатою за користування 21,69% річних на строк до 20.07.2018 року зі сплатою щомісячно до 20 числа мінімального платежу в сумі 1362,05 гривень. Сторони керуючись ст. 259 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/ збільшили строк позовної давності до 10 років /а.с. 13,14/.

В той же день, для забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором, між ВАТ КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 , був укладений договір Іпотеки № 855011/ФЛ-3, згідно якого останній передав в іпотеку належну йому квартиру АДРЕСА_1 /а.с. 15-16/.

В подальшому ПАТ КБ «НАДРА» звернулося до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., з заявою на вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором Іпотеки № 855011/ФЛ-3 від 21.07.2008 року укладеним з позивачем.

13.03.2014 року приватний нотаріус Бондар І.М., вчинила виконавчий напис № 914 про звернення стягнення на нерухоме майно (предмет іпотеки) - квартиру АДРЕСА_1 , належну позивачу, в рахунок погашення заборгованості за період з 21.07.2008 року по 13.11.2013 року за кредитним договором № 855011/ФЛ від 21.07.2008 року у розмірі 153 868,35 грн, з яких: 64 379,77 грн - тіло кредиту; 65 120,65 грн проценти; 10204,97 грн пеня; 5802,96 грн індекс інфляції; 6660 грн штраф та 1700 грн - плата за вчинення виконавчого напису /а.с.17/.

Згідно акту від 09.01.2019 року №6 інші документи на підставі яких був вчинений виконавчий напис № 914 знищені /а.с. 31-40/.

22.05.2020 року на відкритому аукціоні проведеному Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, право вимоги за кредитним договором від 21.07.2008 №855011/ФЛ укладеним між ПАТ "КБ "Надра" та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), було відступлено відповідачу у справі - ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» () у складі лоту GL48N718070. Відповідно до публічного паспорту активу за кредитним договором № 855011/ФЛ на момент продажу наявна заборгованість у розмірі 219 917,25 грн (без штрафів та пені), з яких: 64 379,77 грн - тіло кредиту; 155 537,48 грн проценти /а.с.51,59-71/.

26.04.2021 року ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області замінено стягувача ПАТ КБ «НАДРА» на ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП`у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису № 914 від 13.03.2014 року приватного нотаріусу Бондар І.М. Зазначена ухвала набрала законної сили /а.с.99-102/.

19.07.2021 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до положень статей 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на це норми Закону України «Про іпотеку», на які посилається позивач , обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, регулюють, зокрема, підстави для припинення дії іпотеки та зобов`язання у зв`язку з його виконанням, а також способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання, позасудового врегулювання питання в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання та недійсність наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання після його позасудового врегулювання.

Щодо правового регулювання процесуального порядку вчинення нотаріусом виконавчого напису та підстав визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд зазначає таке.

У статті 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вимоги до змісту виконавчого напису закріплені у статті 89 Закону України «Про нотаріат».

Процедура вчинення виконавчих написів, чинна на момент вчинення спірного виконавчого напису, визначена в Главі 12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі- Перелік в редакції чинній на вчинення виконавчого напису).

Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

У пункті 1-1 Переліку зазначено, що для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Водночас згідно зі статтею 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19) відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) у подібних правовідносинах.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Водночас, вирішуючи питання правомірності вчинення виконавчого напису у розумінні статті 88 Закону України «Про нотаріат» слід враховувати, що наявність спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника та жодним чином не свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису. Спір про право, який унеможливлює вчинення виконавчого напису і, як наслідок, зумовлює певну правову реакцію нотаріуса, міг вбачатися нотаріусом винятково із заяви боржника про зупинення виконавчого провадження, поданої відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про нотаріат» і обґрунтованої тим, що боржник звернувся до суду із відповідною позовною заявою про оспорювання заборгованості, а також на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження його позовної заяви. Але навіть такі обставини свідчили б про існування спору про право, проте не змінювали б правової характеристики цього виду заборгованості як безспірної. Такої правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), відступивши від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема статті 88 Закону України «Про нотаріат», викладеного у постанові Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 640/5240/13-ц (провадження № 6-27цс15), який зводиться до наступного: наявність судового спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором спростовує висновок про безспірність заборгованості боржника, а отже, свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису.

Отже, підставами визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є недотримання визначеної Законом України «Про нотаріат» та Порядком процедури вчинення виконавчих написів. Тобто при оспорюванні виконавчих написів, позивачі звертаються з позовом про визнання їх такими, що не підлягають виконанню з тих підстав, що суми, на які вчинено виконавчий напис не є безспірними, стягувач не надав нотаріусу усі документи, які підтверджують заборгованість, пропущений строк вчинення виконавчого напису тощо.

Позивач порушує питання щодо наявності таких підстав для визнання виконавчого напису недійсним згідно з вимогами Закону України «Про нотаріат»:

1)Оспорюваний виконавчий напис вчинено з пропуском трирічного строку позовної давності, що є порушенням норм ст. 88 Закону України «Про нотаріат»;

2)Оспорюваним виконавчим написом стягнуті проценти за договором кредиту, які були нараховані за період після завершення строку кредитування. Що свідчить про спірність заборгованості.

В той же час судом встановлено, що згідно Кредитного договору № 855011/ФЛ від 21.07.2008 року, вбачається, що ОСОБА_1 , отримав від ВАТ КБ «НАДРА» позику на строк до 20.07.2018 року та сторони керуючись ст. 259 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/ збільшили строк позовної давності до 10 років /а.с. 13,14/.

Отже, на час вчинення виконавчого напису /13.03.2014 року/ строк позовної давності не був пропущений та строк кредитування /до 20.07.2018 р./ не завершився, тому проценти за користування кредитом нараховувалися на законних підставах.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Згідно правового висновку Верховного Суду висловленого ним в Постановах від 21.12.20 року у справі № 369/9127/18 та від 24.12.20 року у справі № 754/16184/16-ц не надання позивачем доказів на підтвердження сплати заборгованості або припинення зобов`язання та не спростування безспірності заборгованості на момент вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для відмови у задоволені позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

За таких умов суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки ним не було доведено порушення, невизнання або оспорювання його прав внаслідок виконання виконавчого напису, що є підставою для їх захисту відповідно до вимог чинного законодавства.

Розподіл судових витрат зі сплати судового збору слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», треті особи: ПАТ КБ «НАДРА», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя С.М. Демиденко