Справа № 278/43/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Херсонрегіонгаз» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання з відповідача ОСОБА_1 , мотивуючи позов тим, що відповідач був був його абонентом, отримував послуги з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 . 01.12.2020 року відповідача було виключено з Реєстру споживачів ТОВ «Херсонрегіонгаз», у зв`язку з чим він зобов`язаний був здійснити повний остаточний розрахунок з позивачем.

Однак ОСОБА_1 не виконав своїх зобов`язань щодо повного остаточного розрахунку за поставлений позивачем природний газ, внаслідок чого його заборгованість станом на 30.11.2020 року становить 35202,90 грн. У зв`язку з цим просить стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість за надані послуги з газопостачання у розмірі 35202,90 грн, інфляційні втрати в сумі 7294,90 грн, три відсотки річних в розмірі 1628,27 грн та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2270,00 грн.

Ухвалою суду від 24.01.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 29).

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Вказав, що 16.10.2020 року звертався до ТОВ «Херсонрегіонгаз» зі скаргою на нарахування боргу у зв`язку з тим, що ним було сплачено всю суму відповідно до показників лічильника, проте відповіді так і не отримав. Вказав, що спірну квартиру у місті Херсоні, куди здійснювалось газопастачання, ним 23.09.2020 року було відчужено за договором купівлі-продажу (а.с. 33-37).

Одночасно ОСОБА_1 подав заяву про застосування строків позовної давності. На думку відповідача, строк позовної давності почав спливати з вересня 2016 року. Вважає, що ТОВ «Херсонрегіонгаз» може просити суд стягнути наявну заборгованість лише в межах 3-річного терміну, тобто з 30.12.2018 року по 23.09.2020 року. Зазначив, що сплатив грошові кошти за надані послуги з газопостачання за період з грудня 2018 року по вересень 2020 року в повному обсязі, а тому, на момент звернення позивача до суду сплинув 3-х річний строк для звернення з вимогою про стягнення заборгованості за вересень 2016 року. Вважає, що наявні усі підстави для відмови у позові з цієї підстави (а.с. 38).

Ухвалою суду від 13.06.2022 року (а.с. 47) здійснено перехід зі спрощеного провадження без виклику сторін у загальне провадження.

У судовому засіданні відповідач та його представник заперечували з приводу задоволення позовних вимог.

Представник пояснив, що заборгованість виходить за межі позовних вимог; платежі сплачувались відповідачем за спожитий газ, а не в рахунок погашення заборгованості. Окрім того, спірна заборгованість виникла у 2016 році, а позовні вимоги заявлені за 30.12.2021 року, тому просить застосувати строки позовної давності.

Відповідач пояснив, що про суму заборгованості за 2016 рік йому стало відомо при продажу квартири у вересні 2020 року; повідомлень від позивача про нарахування сум до сплати не надходила; оплату здійснював за надані послуги з газопостачання за фактичними показниками лічильника газу. Підтримав свою заяву про застосування строків позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та сторонами не оспорено, що відповідач був споживачем послуг з газопостачання, що надає ТОВ «Херсонрегіонгаз» за адресою: АДРЕСА_2 . На його ім`я було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , відповідно до якого вівся облік розрахунків між ним та позивачем.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву споживача кореспондує обов`язок, серед інших, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.

За змістом статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно пункту 6 частини 1 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно статті 162 ЖК України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Як вбачається зі змісту розрахунку та оплати за адресою: АДРЕСА_1 заборгованості, ОСОБА_1 здійснювалась часткова оплата заборгованості за спожитий природний газ, а саме: у жовтні, грудні 2016 року, у січні, квітні, серпні, листопаді 2017 року, у липні 2018 року у жовтні, грудні 2020 року, у січні, лютому 2020 року за фактичними показниками лічильника, та існує заборгованість за надані послуги з газопостачання на момент подачі позову в сумі 35202,90 грн (а.с. 5-17), яка виникла у вересні 2016 року (а.с. 13).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору, що передбачено ч. 1 ст. 634 ЦК України.

У відповідності до п. 2 розділу ІІІ "Правил постачання природного газу", затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496, за договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

Судом перевірено розрахунок позивача інфляційних збитків та 3% річних, з яким суд погоджується в повному обсязі та з відповідача на користь позивача, крім заборгованості за послуги з газопостачання підлягає стягненню інфляційні втрати в сумі 7294,90 грн, три відсотки річних в розмірі 1628,27 грн.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 Цивільного кодексу України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 Цивільного кодексу України).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Згідно з ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за послуги з газопостачаня:

- 16.09.2021 року із заявою про видачу судового наказу. Ухвалою суду від 22.09.2021 року по справі №278/3016/21 у видачі судового наказу було відмовлено (а.с. 3);

- 30.12.2021 року, спрямувавши позовну заяву до суду засобами поштового зв`язку (а.с. 23)

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за оплату послуг утворилась у 2016 року, тобто позивач звернувся до суду з позовом з пропуском строку позовної давності; доказів поважності причин пропуску цього строку позивач не надав та не просить його поновити, а тому у задоволенні таких вимог слід відмовити саме із зазначених підстав.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 526, 527, 625 ЦК України, ст. 67, 68 ЖК України, ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", ст. 23, 76, 78, 265-269 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 28.07.2022 року.

Суддя О. М. Дубовік