ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року

м. Черкаси

справа № 711/2984/21 провадження № 22-ц/821/227/22 категорія 305010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Бородійчука В.Г.,

суддів: Карпенко О.В., Нерушак Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру»

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про відшкодування збитків.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

12 травня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про відшкодування збитків, в якому просить суд стягнути з відповідача 2500 гривень, посилаючись на те, що між ОСОБА_1 та Черкаською регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» було укладено договір № 64-ПЗ на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно п.1.1 Договору від 04 жовтня 2018 року № 64-ПЗ на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки виконавець зобов`язується виконати роботи з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що розташована за адресою: Чигиринський район Стецівська сільська рада, а Замовник прийняти та оплатити виконані роботи.

Згідно п.4.2. Договору від 04 жовтня 2018 року № 64-ПЗ на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки виконавець зобов`язується не пізніше кінцевого терміну, визначеного в п.5.1. цього Договору, передати Замовникові результати виконаних робіт, та скласти й підписати зі свого боку акт приймання-передачі виконаних робіт у двох примірниках.

04 жовтня 2018 року Черкаською регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» було надано позивачу рахунок № НОМЕР_1 , який він оплатив 25 жовтня 2018 року на суму 2 500 грн. відповідно до квитанції №0.0..1 від 25 жовтня 2018 року.

27 грудня 2018 року Державним кадастровим реєстратором Відділу у Чигиринському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області було винесено рішення №РВ-18 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

18 лютого 2021 року ОСОБА_1 направив до ДП «Центр державного земельного кадастру» пропозицію (вимогу) про розірвання договору №64-ПЗ на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, та отримав відповідь 18 березня 2021 року № 1-7/949, в якій зазначено: «За інформацією філії станом на теперішній час у філії відсутній проект землеустрою за договором № 0.0..1 від 25 жовтня 2018 року щодо відведення земельної ділянки за адресою: Чигиринський район Стецівська сільська рада, просимо надіслати проект землеустрою для опрацювання до Філії. В разі виникнення додаткових питань пропонуємо Вам звернутись до Кіровоградської регіональної філії Центру ДЗК».

Оскільки відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання покладених на нього умов договору в порушення ст. 525, 526 ЦК України, позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування збитків в розмірі сплаченої суми за договором, яка складає 2 500 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 жовтня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що сторонами під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів в порядку ст.ст. 79, 81 ЦПК України, про те, чи був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до умов Договору від 04 жовтня 2018 року № 64-ПЗ.

Водночас, згідно до п. 6.4. Договору на розроблення проекту землеустрою у випадку надання замовником неточних або недостовірних вихідних даних (п. 3.1.1 Договору), виконавець звільняється від відповідальності, а виконані роботи вважаються браком з вини замовника та підлягають оплаті у встановленому цим Договором порядку.

Позивачем в позовній заяві не конкретизовано та не надано доказів того, які самі вихідні дані ним передані відповідачу на виконання п. 3.1.1. Договору.

Отже, суд не погодився з твердженням позивача про те, що відповідачем в односторонньому порядку не були виконані умови Договору №64-ПЗ на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки з боку позивача не доведено, що ним були передані точні та достовірні дані відповідачу, які в подальшому не вплинули на рішення Державного кадастрового реєстратора №РВ-18 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 жовтня 2021 року як незаконне та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, здійснити розподіл судових витрат між сторонами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи судом не було враховано, що 28 грудня 2018 року Державним кадастровим реєстратором Відділу у Чигиринському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області було винесено рішення № РВ-018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, підставою такої відмови є невідповідність поданих документів вимогам, встановленим ЗУ «Про Державний земельний кадастр» і порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ № 1051 від 17 жовтня 2012 року. Така відмова була спричинена тим, що саме розробником документації із землеустрою (відповідачем у справі) було допущено помилки.

Згідно п. 6.1 Договору № 64-ПЗ від 04 жовтня 2018 року, що був укладений між сторонами у справі за неналежне виконання чи невиконання зобов`язань за договором Сторони несуть відповідальність згідно із законодавством та цим Договором.

Так як за умовами договору, позивач сплатив відповідачу 2 500 грн., тому вони повинні бути повернуті останнім, так як він неналежним чином виконав покладені на нього обов`язки.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , що надійшов від ДП «Центр державного земельного кадастру» зазначено, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду. Позивач ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами тієї обставини, які саме вихідні дані ним передані відповідачу на виконання п. 3.1.1. Договору. Відповідач виконав умови договору та розробив технічну документацію на земельну ділянку позивача, а отже твердження про те, що відповідачем в односторонньому порядку не були виконані умови Договору є безпідставними.

Підставою відмови в затвердженні технічної документації став факт неправильного зазначення суміжного користувача. Однак такі дані до ДП «Центр державного земельного кадастру» надає саме позивач, а відповідач відповідно не несе відповідальності за надання стороною неправильних вихідних даних для розроблення проекту землеустрою. Відтак, заявлення позовних вимог про стягнення збитків є безпідставними і суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу положень ст. 13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Судом першої інстанції було встановлено, що 04 жовтня 2018 року між ОСОБА_1 та Черкаською регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» було укладено договір № 64-ПЗ на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно п.1.1 Договору від 04 жовтня 2018 року № 64-ПЗ на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки виконавець зобов`язується виконати роботи з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що розташована за адресою: Чигиринський район Стецівська сільська рада, а Замовник прийняти та оплатити виконані роботи.

Згідно п.4.2. Договору на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки виконавець зобов`язується не пізніше кінцевого терміну, визначеного в п. 5.1. цього Договору, передати Замовникові результати виконаних робіт, та скласти й підписати зі свого боку акт приймання-передачі виконаних робіт у двох примірниках.

Відповідно до п. 5.1 Договору на розроблення проекту землеустрою виконавець приступає до виконання робіт не пізніше 5 робочих днів з моменту отримання від Замовника вихідних даних і документів, визначених у п.п.3.1.1 цього Договору, їх закінчення 02 квітня 2019 року.

Згідно п.3.1.1. не пізніше 1 (одного) календарного дня з дати підписання цього договору замовник зобов`язаний надати виконавцю вихідні дані, необхідні для виконання робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 жовтня 2018 року Черкаською регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» було надано позивачу рахунок № НОМЕР_2 - ПЗ, який він оплатив 25 жовтня 2018 року на суму 2 500 грн. відповідно до квитанції № 0.0..1 від 25 жовтня 2018 року.

В подальшому, 27 грудня 2018 року Державним кадастровим реєстратором Відділу у Чигиринському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області було винесено рішення №РВ-18 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

За змістом вказаного рішення, Державного кадастрового реєстратора № РВ-18 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру підставою такої відмови є невідповідність поданих документів вимогам та невідповідність електронного документу вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ № 1051 від 17 жовтня 2012 року. Зокрема зазначено, що в описах меж суміжних земельних ділянок не вірно зазначено суміжного землекористувача (вказано від А до Б землі державної власності, проте дана земельна ділянка (кадастровий номер :01:000:1485) перебуває у приватній власності ОСОБА_2 ; враховуючи місце розташування (входила в склад земель колективної власності КСП «Дніпро»), розпорядження Чигиринської РДА від 20 грудня 2016 року № 376, рішень Київського апеляційного господарського суду від 15 березня 2018 року та постанови Верховного суду від 13 листопада 2018 року по справі 925/1152/17, дану земельну ділянку віднесено до нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок, які не являються землями державної власності, відтак розпорядження даною земельною ділянкою не відноситься до повноважень центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів; площа земельної ділянки в електронному документі становить 1, 9999 га, проте згідно оригіналу документації із землеустрою 2, 0000 га. Привести у відповідність опис меж суміжної земельної ділянки (вказано від А до Б землі державної власності, проте дана земельна ділянка (кадастровий номер :01:000:1485) перебуває у приватній власності ОСОБА_2

18 лютого 2021 року ОСОБА_1 направив до ДП «Центр державного земельного кадастру» пропозицію (вимогу) про розірвання Договору №64-ПЗ на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до отриманої відповіді від 18 березня 2021 року № 1-7/949, в якій зазначено: «За інформацією філії станом на теперішній час у філії відсутній проект землеустрою за договором № 0.0..1 від 25 жовтня 2018 року щодо відведення земельної ділянки за адресою: Чигиринський район Стецівська сільська рада, просимо надіслати проект землеустрою для опрацювання до Філії. В разі виникнення додаткових питань пропонуємо Вам звернутись до Кіровоградської регіональної філії Центру ДЗК».

Розглядаючи спір, суд першої інстанції правильно врахував, що відповідно до статті 26 Закону України «Про землеустрій», взаємовідносини замовників і розробників документації із землеустрою регулюються законодавством України і договором. Подання документації із землеустрою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, для внесення відомостей до Державного земельного кадастру від імені замовника документації здійснюється її розробником, якщо інше не встановлено договором.

Згідно пункту 4.8 Договору на розроблення проекту землеустрою передбачено, що виконавець не несе відповідальності за відмову в погодженні /затвердженні документації органами державної влади та місцевого самоврядування, а також за порушення ними строків погодження/затвердження проекту, що можуть призвести до неможливості виконання роботи у термін, визначений п.5.1. Договору.

Як вбачається зі змісту рішення, Державного кадастрового реєстратора №РВ-18 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру дану земельну ділянку віднесено до нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок, які не являються землями державної власності, відтак розпорядження даною земельною ділянкою не відноситься до повноважень центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів.

Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положенням ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, в них відсутні належні та допустимі докази того, чи був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до умов Договору від 04 жовтня 2018 року № 64-ПЗ, про що правильно зазначено в мотивувальній частині рішення районного суду.

Крім того, судом першої інстанції враховано, що згідно до п. 6.4. Договору на розроблення проекту землеустрою у випадку надання замовником неточних або недостовірних вихідних даних (п.3.1.1 Договору), виконавець звільняється від відповідальності, а виконані роботи вважаються браком з вини замовника та підлягають оплаті у встановленому цим Договором порядку.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 не спростував висновків районного суду про те, що ним не конкретизовано та не надано доказів того, які самі вихідні дані ним передані відповідачу на виконання п.3.1.1. Договору.

Тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду попередньої інстанції про те, що позивачем не доведено обставини, що відповідачем в односторонньому порядку не були виконані умови Договору №64-ПЗ на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки з боку позивача не доведено, що ним були передані точні та достовірні дані відповідачу, які в подальшому не вплинули на рішення Державного кадастрового реєстратора №РВ-18 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно врахував всі обставини справи надав їм відповідну оцінку та дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суд здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про відшкодування збитків залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 18 січня 2022 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

Л.В. Нерушак