Справа № 219/8647/17
Провадження № 2/219/18/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2022 року Артемівський міськрайониий суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Лосинської І.М., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_5

про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та поділ спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовною заявою, яку в подальшому 14 серпня 2017 року уточнила, позивачка ОСОБА_1 просить: 1) встановити факт сумісного проживання чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та жінки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01 грудня 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім`єю, як чоловік та дружина; 2) визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1 , яка була придбана згідно з нотаріально засвідченим договором купівлі-продажу від 29 листопада 2016 року; 3) провести поділ спільної сумісної власності подружжя, визнавши за ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , а іншу Ѕ частину за відповідачем ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 01 грудня 2015 року ОСОБА_1 стала проживати з відповідачем ОСОБА_3 у цивільному шлюбі за адресою: АДРЕСА_2 . Вони винаймали квартиру на ім`я позивачки. Під час цивільного шлюбу, згідно з договором купівлі-продажу від 29 листопада 2016 року, ними було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . Вартість придбаного майна становить 83353 грн. Після придбання квартири 09 грудня 2016 року ОСОБА_1 з дочкою відразу зареєструвалися у спірній квартирі і проживали з відповідачем постійно з моменту придбання і до 27 травня 2017 року, коли її попросили виїхати з квартири, внаслідок чого була написана розписка. Вважає, що підтвердженням спільного проживання та сплати ОСОБА_1 комунальних платежів є книжки про сплату комунальних послуг, які були передані сестрі відповідача ОСОБА_6 , хоча і сплачені на ім`я відповідача, але заповнені ОСОБА_1 . У лютому 2017 року відповідач поїхав на заробітки, зв`язку з відповідачем не було. У травні 2017 року після телефонної розмови ОСОБА_1 зібрала свої речі та виїхала з квартири на вимогу сестри відповідача, якій вона передала ключі від квартири, гроші, зароблені у цивільному шлюбі, золотий ланцюжок, комунальні книжки та інше. Всі ці обставини підтверджуються розпискою, написаною власноруч сестрою відповідача ОСОБА_6 . Позивачка ОСОБА_1 та відповідач жили разом у квартирі, яку спочатку з 01 грудня 2015 року винаймали до придбання спірного жилого приміщення, мали спільний бюджет. Іноді ОСОБА_1 їздила зустрічати ОСОБА_3 з заробітків з Москви, оскільки він перевозив заробітну плату, яка становила приблизно 60000 рублів на місяць, що становить приблизно 1000 доларів США. Так, 19 грудня 2016 року ОСОБА_1 з відповідачем їхали на автобусі з Москви до м. Бахмут з грошима, після чого була придбана вищезазначена квартира. Вказані обставини підтверджуються посадковими талонами на її ім`я та ім`я відповідача. Вважає, що вказана квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому вона вправі вимагати Ѕ частину від вартості спільного сумісного майна. Оскільки відсутні підстави для розподілу майна в інших, ніж рівні частки, вважає, що частки у праві спільної сумісної власності є рівними та становлять по Ѕ частині кожному.

Ухвалою судді Радченко Л.А. від 21 серпня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового засідання.

Розпорядженням керівника апарату суду від 19 вересня 2019 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку із виходом у відставку судді ОСОБА_7 та звільненням з посади та на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено у провадження судді Дубовика Р.Є.

Ухвалою суду від 16 грудня 2020 року розгляд справи продовжено у порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 30 грудня 2020 року підготовче засідання у справі відкладено та залучено до участі у справі як третю особу ОСОБА_5 .

24 лютого 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні суду пояснила, що позовні вимоги підтримує з мотивів, викладених у позовній заяві, та просить їх задовольнити. Також зазначила, що у листопаді 2015 року вона познайомилася з відповідачем ОСОБА_3 , він винаймав квартиру, вони стали спочатку проживати у нього у цій квартирі. Але вона теж винаймала однокімнатну квартиру по АДРЕСА_4 . Тому оскільки вона працювала у другій міській лікарні, а він виїжджав на заробітки, то вони вирішили проживати разом з 01 грудня 2015 року по АДРЕСА_4 , тобто в орендованій нею квартирі. Відповідач перевіз туди свої речі та вони жили, як сім`я. Він познайомив її зі своєю сестрою та матір`ю. Всі свята вони святкували разом. У середині лютого 2016 року ОСОБА_3 поїхав на заробітки, залишив їй гроші для дитини, для сплати комунальних послуг та для своєї матері, аби вона піклувалася про неї. Періодично вони підтримували зв`язок з ним за допомого соціальних мереж. У листопаді 2016 року вона поїхала зустрічати його до Москви, оскільки він перевозив гроші та побоювався їхати один. Після того, коли вони приїхали, 29 листопада 2016 року вони купили двокімнатну квартиру по АДРЕСА_3 за ті гроші, що він привіз з собою. У цій квартирі зареєструвалися вона та її дочка. Цю квартиру вони купували для сім`ї, тому вони з дочкою у ній зареєструвалися. Вони зробили у квартирі ремонт, колонку, двері, труби на воду та жили у цій квартирі. У лютому 2017 року він знову поїхав на заробітки до Росії, залишивши їй гроші, свою пенсійну картку для здійснення всіх витрат. Зв`язку з ним не було. Його сестра та мати почали робити її життя нестерпним, намагалися позбутися її, цькували їх з дочкою. Це призвело її до думки, що жити їм не дадуть, та й його сестра говорила їм, що жити їм не дасть. Тоді позивачка вирішила виїхати з квартири, оскільки це було нестерпно. Напередодні вони з ОСОБА_3 розмовляли за допомогою «Скайпу», але він її не підтримав, сказав залишатися у квартирі та те, що коли він приїде, він розбереться у всьому. Однак їм не дали жити у цій квартирі і вона з дочкою поїхала жити до своїх батьків. Всі його речі вона передала під розписку його сестрі ОСОБА_6 : пенсійну картку, його золотий ланцюжок, комунальні книжки та ключі від квартири. Вона виїхала з квартири у травні 2017 року, а знялася з реєстраційного обліку 03 серпня 2017 року. Це його сестра примусила її виписатися з квартири. Позивачка хотіла дочекатися відповідача та поговорити з ним, однак, не витримала і виписалася. Відповідач приїхав у жовтні 2017 року та вони зустрілися з ним вже у суді по цій справі. Ніяких розмов між ними вже не було. Позивачка знає, що відповідач отримував пенсію у розмірі 1000 грн. на місць. Комунальні платежі він сплатив одразу, а також залишав ще гроші для сплати.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та доводи позивачки, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Пояснив суду, що ніякої сім`ї між ним та позивачкою ОСОБА_1 не було. Він є особою з інвалідністю третьої групи. Раніше він проживав у м. Ясинувата Донецької області та на теперішній час як внутрішньо переміщена особа зареєстрований і проживає у м. Бахмуті. Пояснив, що знає позивачку ОСОБА_1 з листопада 2015 року. Він винаймав житло чи проживав у своєї матері. Він збирав гроші з 2008 року та зберігав їх у своєї матері. Він працював в « ОСОБА_8 старателів «Лєна», познайомився з ОСОБА_1 . Гроші він надсилав своїй сестрі на депозит, яка потім знімала їх з депозиту 700 доларів США, 3000 доларів США. Він з родичами розпочали підшукувати квартиру для купівлі, декілька разів з ними була позивачка. Всього вони бачилися з позивачкою приблизно шість разів та бували з нею у гостях у спільних знайомих. Він купив собі квартиру по АДРЕСА_5 , частину грошей він вніс готівкою. Позивачка за власним бажанням приїжджала до Москви, він купував квитки на двох. Квартиру він придбав сам, за власні гроші. Позивачка запропонувала йому свої послуги та він зареєстрував її у квартирі для оформлення субсидії, аби позивачка менше сплачувала послуги. Він не утримував позивачку, спільного бюджету з нею у них не було, одружуватися з нею він не збирався. У неї та у нього були інші партнери. Сімейного життя між ними не було. Він знову поїхав на Північ на заробітки, а позивачка потім знялася з реєстрації за власним бажанням та ключі від його квартири віддала його сестрі під розписку. Пояснив, що з позивачкою він познайомився 12 листопада 2015 року, їх познайомила між собою знайома його сестри. Декілька разів вони зустрічалися просто як чоловік та жінка. Декілька разів він залишався у неї вдома. І вона, і він у той час винаймали окремі квартири. Потім він поїхав на вахту. ОСОБА_9 вони повернулися з Москви разом, квитки купував він особисто. Після приїзду до м. Бахмут він став дивитися собі квартиру для купівлі. До цього квартиру шукали його мати та позивачка. Він жив у матері, вони знайшли квартиру, дивилися квартиру всі разом, у тому числі, й позивачка. До УПЗСН він особисто не звертався, позивачка запропонувала йому, аби він зареєстрував її у квартирі для того, щоб оформити житлову субсидію. Він сплачував комунальні платежі відразу за рік, інше позивачка повинна була сплачувати сама. Він залишав їй свою пенсійну картку для того, щоб не було боргів за комунальні послуги. Договору оренди вони з нею не укладали, між ними була усна домовленість. Гроші він надсилав своїй сестрі, коли переїжджав до міста з ділянки, де працював, і отримував гроші на картку. Сестрі він надавав довіреність на розпорядження грошами. У сестри був депозитний рахунок, на який вона клала гроші, які він їй надсилав. Зазначив, що хотів допомогти позивачці, аби вона не витрачала гроші на наймання житла. Хотів, щоб їй було легше, проживаючи в його квартирі. Йому необхідно було, аби квартира була під наглядом. Він зареєстрував її з дитиною у своїй квартирі з милосердя. Потім він знову поїхав на заробітки та сказав сестрі, щоб позивачка наглядала за квартирою. Потім між його родичами та позивачкою виникли непорозуміння щодо квартири, його сестра не могла навідуватися у квартиру. Напевно, ОСОБА_10 читала його листування з сестрою у соціальних мережах, а сторінку його створювала саме вона, тому у неї був доступ до неї. Від сестри він дізнався про поведінку позивачки, що вона веде себе неправильно. У якийсь момент позивачка сказала, що їй все набридло та що вона йде, щоб він жив зі своєю сестрою, що вона зніметься з реєстрації тощо. Він не став її зупиняти, оскільки вона була для нього чужою. Це він зрозумів ще раніше, до свого від`їзду на заробітки, що вона для нього є просто знайомою і все. Квартиру тоді знайшов батько позивачки, оскільки і вона, і її родичі почали шукати квартиру, батько від когось почув і сказав їм про продаж квартири. Відповідач пояснив, що у нього були гроші на квартиру: 3700 доларів США були у сестри на депозитному рахунку, які він їй надсилав; 1000 доларів США лежали у його матері; залишок він сплатив особисто готівкою. Всього за квартиру він сплатив 5000 доларів США. У квартирі він замінив двері, опалення, сантехніку. Особисто позивачка ніяких грошей не сплачувала за квартиру та ремонт, свого вкладу до квартири не вносила. Ніяких ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ще будь-кого він не знає, аби він їм говорив про наміри утворити сім`ю з ОСОБА_1 . Про це він ні з ким не радився та не говорив. Він представив її всім, як свою знайому. Про одруження не було мови. 12 січня 2019 року він продав свою квартиру ОСОБА_13 . Напередодні цього він знайшов собі іншу квартиру, а цю став продавати. Юристи сказали йому, що все законно та ніяких перепон немає, тому він нічого про судовий спір і не говорив ОСОБА_13 , оскільки для неї це не мало ніякого значення. Відповідач пояснив, що не знає, коли позивачка виселялася з його квартири та чи була заборгованість з комунальних послуг. Коли він знаходився у м. Бахмуті, то він, переважно, ночував у своєї матері або у своїй квартирі на кріслі-ліжку. З моменту його від`їзду до Росії та до моменту її виселення з квартири він залишав їй свою пенсійну картку для сплати комунальних послуг. Вона тоді так і не оформила субсидію, він також не оформлював субсидію. Він знав, що йому субсидію не дадуть, а у неї є шанс її оформити через малозабезпеченість.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав доводи відповідача, повністю заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову. Вважав, що ніяких сімейних відносин між позивачкою та відповідачем не було. Вони були знайомі між собою, зустрічалися, однак, між ними не було сімейних відносин. Позивачка була зареєстрована у спірній квартирі з метою отримання субсидії на сплату комунальних послуг, оскільки відповідач сам не міг її оформити. Крім того, було необхідно доглядати за квартирою, за його старою матір`ю та онкологічно хворою сестрою. Гроші він залишав позивачці для утримання квартири, а не для утримання позивачки з дитиною. Тому фактично сімейних відносин не було. Докази з цього приводу ті ж самі, однак, погляди сторін на них є різними. Інші позовні вимоги є похідними, тому у їх задоволенні також необхідно відмовити. Відповідач залишив свої речі у цій квартирі, оскільки вона належала йому. Він залишив позивачці свою пенсійну картку для сплати комунальних платежів за квартиру. Він не знає розмір пенсії відповідача, проте, знає, що відповідач придбав спірну квартиру особисто для себе за свої особисті гроші. Ніякої сім`ї відповідач створювати не збирався. Квартиру він продав у 2019 році ОСОБА_5 . Він мав право на продаж належної йому квартири. Квартира не мала ніяких перепон чи обмежень для її відчуження. Угода з ОСОБА_13 була законною.

Третя особа ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що у 2019 році придбала у відповідача ОСОБА_3 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 . Їй про судовий спір щодо вказаної квартири відомо не було. Вони разом з ОСОБА_3 були у нотаріуса, ніяких заперечень ні у кого не було. Вважає угоду про продаж квартири законною. Продаж квартири здійснено ОСОБА_3 за суму, що зазначена у договорі. Просить ухвалити рішення на розсуд суду.

Судом заслухано свідків з боку позивача.

Так, свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 познайомилася з ОСОБА_3 наприкінці 2015 року та приблизно через місяць після того вони стали проживати разом у найманій нею квартирі за адресою по АДРЕСА_4 . Свідок на той час працювала у другій міській лікарні, де і познайомилася з ОСОБА_3 , коли ОСОБА_15 приводила його на медичний огляд. Опанасенко ОСОБА_16 представила їй ОСОБА_3 як свого молодого чоловіка. ОСОБА_15 вона знала раніше, оскільки вона є хрещеною її дочки. Пізніше вони ближче познайомилися у квартирі ОСОБА_16 , коли вона святкувала свій день народження. Потім свідок часто приходила до них у гості. Перед його від`їздом на заробітки він говорив, що вони збираються купити квартиру та потім одружитися. Наприкінці 2016 року вони купили квартиру і вони зі свідком вже зустрічалися там. Квартира знаходилася по АДРЕСА_5 , вона була двокімнатною та знаходилася на першому поверсі. Відповідач одразу зареєстрував ОСОБА_16 у квартирі з її дитиною. Вона там проживала одна з дитиною, поки він був на заробітках. Потім розпочалися цькування та погрози з боку його родичів, тому ОСОБА_16 була вимушена виїхати з цієї квартири. До його від`їзду вони часто зустрічалися разом. ОСОБА_16 працювала у терапії другої міської лікарні та відповідач часто приходив за нею та забирав її дитину зі школи. Вони жили як сім`я, свідок це бачила та розуміла за їх поведінкою та спілкуванням. Відповідач сам говорив, що вони придбають квартиру та зареєструють шлюб після того, коли він приїде з заробітків. Свідок бачила речі відповідача спочатку у квартирі ОСОБА_16 . Відповідач сам говорив, що перевіз свої речі з найманої ним квартири у квартиру ОСОБА_16 . Там була і побутова техніка. Спочатку він перевіз свої речі у найману ОСОБА_16 квартиру. Свідок підтвердила суду, що між ОСОБА_16 та ОСОБА_17 була повноцінна сім`я, вона це бачила та розуміла. Відносини між ними були теплими та сімейними. Спочатку відповідач забирав з 24 школи дитину ОСОБА_16 , а потім вони з дитиною забирали ОСОБА_16 з роботи. Дитині тоді було приблизно 7-8 років. Після купівлі квартири та після від`їзду відповідача свідок дізналася від ОСОБА_16 про цькування з боку родичів відповідача. Раніше у ОСОБА_16 з його родичами були нормальні відносини та вони часто спілкувалися. Свідок не знає, чому між ними трапився розлад у відносинах. Зі слів ОСОБА_16 свідок знає, що відповідач її заспокоював та говорив, що коли приїде, тоді розбереться у ситуації, але потім він прийняв сторону родичів. Свідок сама особисто бачила відносини між ними, його відносини з дитиною, це була сім`я. Зі слів ОСОБА_16 , їй погрожували, примушували знятися з реєстрації у його квартирі, залишити ОСОБА_17 у спокої, інакше їй не дадуть жити. Знає, що відносини між ними тривали приблизно півтора роки, з жовтня по лютий, коли він бував вдома. Вони були завжди разом, як сім`я.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснила, що вона знає позивачку ОСОБА_15 , оскільки вона є її подругою. Вони працювали разом у другій міській лікарні. ОСОБА_19 це чоловік, з яким вона проживала. Свідок познайомилася з ОСОБА_20 восени 2015 року під час медичного огляду. Потім після дня народження ОСОБА_16 вони були у них в гостях, на той час ОСОБА_16 винаймала квартиру по АДРЕСА_4 , а ОСОБА_17 вже переїхав до ОСОБА_16 та жив разом з нею. У вихідні вони разом з ОСОБА_14 приходили до ОСОБА_16 з ОСОБА_17 в гості та спілкувалися з ними. Там були його особисті речі та інструменти, яких до нього у квартирі ОСОБА_16 не було. Вони проживали разом, він періодично виїжджав на заробітки. ОСОБА_16 їздила за ним до ОСОБА_21 , зустрічала його з заробітків. Потім вони купили квартиру та переїхали у нову квартиру, він зареєстрував у цій квартирі ОСОБА_16 та її дочку. Відповідач забирав її дочку зі школи, а потім вони забирали ОСОБА_16 з роботи. Спочатку все було добре та ОСОБА_16 спілкувалася з його родичами, а після придбання ними квартири відносини між ними стали погіршуватися. Його родичі стали її гнобити та цькувати психологічно, примушували покинути ОСОБА_17 та залишити квартиру. Свідок знає, що ще тоді, коли вони проживали у квартирі ОСОБА_16 , вони збиралися одружитися. Відповідач говорив, що заробить грошей, купить квартиру та вони одружаться. Це говорив сам ОСОБА_17 при свідкові та ОСОБА_14 . Свідок бачила та розуміла, що це дійсно звичайна сім`я. Вони завжди все робили разом, ходили до його родичів, святкували свята. Вони були щасливі та задоволені. Свідок зазначила, що ОСОБА_17 відносився до них нормально, як до подруг ОСОБА_16 . Вони з ОСОБА_16 спілкувалися часто, а з ОСОБА_17 розмовляли приблизно п`ять разів, він був з ними за столом в одній компанії. Восени 2015 року він вже переїхав до неї у квартиру, приблизно у листопаді, та вони проживали з ним там як сім`я. Коли розпочалися погрози з боку сестри ОСОБА_17 , то ОСОБА_16 не витримала тиску та цькування і виїхала з квартири. На жаль, ОСОБА_17 зайняв сторону матері та сестри, хоча спочатку хотів одружитися з ОСОБА_16 . Їй серйозно погрожували. ОСОБА_17 заробив грошей та вони купили квартиру. ОСОБА_16 їздила до ОСОБА_21 , аби допомогти йому привезти гроші через кордон. Це їй відомо зі слів ОСОБА_16 .

Також судом заслухано свідків з боку відповідача.

Так, свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні пояснила, що позивачку вона знає погано, а відповідача ОСОБА_23 знає давно. Позивачка була просто знайомою ОСОБА_17 , як і багато інших. Між ними не було сім`ї, хоча між ними були «амурні контакти». Він працював на Півночі, всі документи зберігав у свідка, і особисті, і квартирні. Квартиру відповідач купив особисто за свої гроші, для себе, а позивачку зареєстрував у квартирі тільки для того, щоб вона отримувала субсидію та не сплачувала багато грошей за квартиру. Вона не пам`ятає, коли сторони познайомилися, але це було вже після початку бойових дій. Раніше він проживав у м. Ясинувата, а потім переїхав до м. Бахмут та винаймав квартиру по АДРЕСА_6 . З 2014 року до 2017 року вона бачилася з ОСОБА_17 доволі часто, коли він приїздив з вахти. Виїжджає він у лютому-березні, а приїжджає до м. Бахмут восени. Після його приїзду вони часто бачилися з відповідачем та його сестрою, проводили разом час, свята. Зустрічалися приблизно один раз на тиждень. Свідок пояснила, що якось ОСОБА_17 познайомив її з ОСОБА_16 та сказав, що вона є його подругою. Таких у нього було багато. Свідок бачила її приблизно 2-3 рази. Вона знає, що ОСОБА_17 заробив грошей, купив собі квартиру та зареєстрував у ній ОСОБА_16 для оформлення субсидії. Особисто свідку та при ній ОСОБА_17 не говорив про свої плани утворити з ОСОБА_16 сім`ю, та і взагалі він не збирався одружуватися. ОСОБА_17 говорив їй, що збирається зареєструвати ОСОБА_16 у належній йому квартирі, але це була його особиста справа.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що у 2015 році її брат ОСОБА_3 приїхав з вахти та її подруга познайомила брата з ОСОБА_1 . У той час брат проживав у найманій квартирі по АДРЕСА_6 . З його слів вона знає, що у них з позивачкою були відносини. Іноді свідок з ними зустрічалася у спільних компаніях. Брат підтримував відносини зі своєю колишньою дружиною. Також у нього були й інші жінки, з якими він також приходив до неї в гості. Всі свої зароблені грошові кошти він грошовим переказом переводив на ім`я свідка, а вона оформлювала депозитний рахунок у « ІНФОРМАЦІЯ_4 », на який клала всі надіслані ним гроші. А на брата вона оформила заповіт, оскільки це були його особисті гроші, що підтверджується відповідними документами. Вона спілкувалася з братом за допомогою «Скайпу», коли він проживав по АДРЕСА_6 . У лютому 2016 року брат знову поїхав на вахту. У листопаді 2016 року він приїхав та проживав у матері по АДРЕСА_7 . Брат попросив її зняти його гроші з депозитного рахунку. Вона зняла гроші і у листопаді 2016 року він купив квартиру по АДРЕСА_3 . Пошуком квартири для нього займалися всі і родичі, і друзі. Якийсь час брат зустрічався з позивачкою. Брат запропонував ОСОБА_16 переїхати до своєї квартири по АДРЕСА_3 , оскільки хвилювався за своє майно, яке розташоване на першому поверсі. Свідок тоді хворіла, тому брат так зробив. Брат хотів оформити субсидію на квартиру, вони консультувалися з цього приводу, проте, їм сказали, що йому не дадуть субсидію, а на іншу особу, якщо вона буде зареєстрованою, можливо, дадуть субсидію. Брат запропонував ОСОБА_16 зареєструватися у себе у квартирі та оформити субсидію на неї. Оскільки у неї є на утриманні неповнолітня дитина, то і її теж зареєстрували у квартирі, оскільки реєстрація у квартирі не дає права власності на квартиру. ОСОБА_16 зареєструвалася, але субсидію оформляти не стала. Потім ОСОБА_16 перестала з нею спілкуватися та на телефонні дзвінки не відповідала. Брат просив перевірити, що відбувається у квартирі, але вона не стала цього робити з етичних міркувань. Незабаром вона взагалі перестала виходити з нею на контакт. Свідком їх особистих відносин з братом вона не була, але знає, що брат одружуватися не збирався та сім`ю утворювати не хотів, маючи попередній гіркий досвід у шлюбі. Кожного дня з грудня 2016 року до лютого 2017 року брат приходив до свідка на вечерю. Також вона готувала брату їжу, він давав їй гроші на продукти, вона прала йому речі. Вони з братом разом купували йому речі та одяг. Декілька разів він приходив до неї разом з іншими жінками, тобто він є вільною людиною. У травні 2017 року позивачка зателефонувала їй та сказала, що хоче віддати їй ключі та цінності, які були у квартирі. Про свої наміри судитися вона їй нічого не говорила. Свідок дізналася про судову справу випадково вже після двох судових засідань. Один раз на тиждень свідок відвідувала квартиру після того, як позивачка виїхала з квартири, і ніяких судових повісток не бачила. Випадково на сайті суду вона побачила, що у той день було вже третє судове засідання, де її брат був відповідачем. Брат не з`являвся до суду, оскільки нічого не знав про судову справу та перебував за межами України. Це було важко, вона зв`язалася з братом, а він найняв адвоката, який з`явився у судове засідання, тому суд не зміг ухвалити заочне рішення. Пояснила, що позивачка та відповідач не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету, нічого не купували разом. Також ОСОБА_17 не мав ніяких відносин з дочкою позивачки ОСОБА_16 та її вихованням не займався. Вона називала його « ОСОБА_24 ». Брат жодного разу не говорив їй, що планує утворювати з ОСОБА_16 сім`ю. Знає, що раніше у брата також був адвокат в іншій справі щодо пенсії та він вже захищав його раніше, тому він взявся за цю справу. Пояснила, що познайомилася з позивачкою тоді ж, коли і брат познайомився з нею. На той час позивачка проживала у найманій квартирі. Гроші з депозитного рахунку свідок знімала сама особисто. Що трапилося між братом та позивачкою вона точно не знає. Свідок на рішення позивачки про виселення з квартири ніяк не впливала, тобто позивачка взагалі не виходила з нею на контакт. Брат говорив їй, що позивачка, начебто, прочитала їх з братом листування в «ОK.RU» та зробила якісь висновки для себе про те, що вона брату не потрібна та вирішила виселитися з квартири. Знає, що ОСОБА_24 ніколи не ходив до школи за дитиною позивачки, не відвідував батьківські збори тощо.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що згідно з копією договору купівлі-продажу квартири від 29 листопада 2016 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 74251734 від 29 листопада 2016 року, 29 листопада 2016 року ОСОБА_25 продав, а ОСОБА_19 купив квартиру за АДРЕСА_8 (т.с. 1, а.с. 6-7).

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 26 грудня 2009 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , з 09 грудня 2016 року за адресою: АДРЕСА_3 та з 03 серпня 2017 року знову зареєстрована за попередньою адресою: АДРЕСА_5 . 21 вересня 2009 року зареєстроване припинення шлюбу між нею з ОСОБА_26 (т.с. 1, а.с. 4-5).

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 (т.с. 1, а.с. 77-78) та як внутрішньо переміщена особа з 29 листопада 2016 року його фактичне місце проживання/перебування зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 . Шлюб між ним та ОСОБА_27 розірвано на підставі рішення Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 03 серпня 2012 року, яке набрало законної сили 14 серпня 2012 року (т.с. 1, а.с. 37-40, 77-78, 80).

Згідно з довідкою № 1854 від 12 грудня 2016 року, ОСОБА_19 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 . У довідці також зазначено, що склад його сім`ї дві особи: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (інші відносини), та ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (інші відносини). ОСОБА_1 та ОСОБА_28 зареєстровані у вказаній квартирі з 09 грудня 2016 року (т.с. 1, а.с. 8).

На підтвердження факту спільного проживання з ОСОБА_3 позивачкою надано спільні з ним фотокартки за грудень 2015 року, січень 2016 року та січень 2017 року (т.с. 1, а.с. 81-83).

У судовому засіданні досліджено надану позивачкою копію розписки від 27 травня 2017 року, згідно з якою ОСОБА_6 , сестра ОСОБА_23 , прийняла у ОСОБА_15 : три набори ключів від квартири, гроші в сумі 1250 грн., пенсійну картку, печатку золоту та ланцюжок золотий. Комунальні платежі сплачено до травня 2017 року включно. У квартирі залишилися телевізор, мікрохвильова піч, ДВД, чайник, м`який куточок (т.с. 1, а.с. 8).

У позовній заяві позивачка зазначила, що 19 грудня 2016 року вона разом з відповідачем їхали на автобусі з Москви до м. Бахмут з грошима, після чого була придбана спірна квартира, та вказані обставини підтверджуються посадковими талонами на її ім`я та ім`я відповідача. Однак, згідно з наданими позивачкою копіями посадкових талонів на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_29 від 19 листопада 2016 року, вони з відповідачем їхали 19 листопада 2016 року, а не 19 грудня 2016 року, як вказує позивачка, за маршрутом Новоясеневська АС-Бахмут. Таким чином, доводи позивачки з цього приводу не відповідають наданим нею доказам.

27 жовтня 2015 року ОСОБА_3 здійснив два міжнародних грошових перекази на ім`я ОСОБА_6 у розмірі 200 000 рублів та 3000 доларів США (т.с. 1, а.с. 91).

13 січня 2016 року між ОСОБА_6 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено два договори за № SAMDNWFD001 та SAMDNWFD601 про здійснення депозитних вкладів (вклад «Стандарт» строковий на 6 місяців») на суми 3000 доларів США та 700 доларів США на 6 місяців (т.с. 1, а.с. 88-90, 92-93).

Згідно з копіями довіреностей № 49359b0981 від 13 січня 2016 року та № 32136f1d2c від 13 січня 2016 року, виданих філією «Донецьке регіональне управління» ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_10 , цією довіреністю уповноважила Сіренка Віталія Анатолійовича, який проживає за адресою: АДРЕСА_11 , розпоряджатися в частині повного доступу її рахунками: 1) № НОМЕР_1 за вкладом SAMDNWFD001 від 13 січня 2016 року; 2) № НОМЕР_2 за вкладом SAMDNWFD000 від 13 січня 2016 року; 3) № НОМЕР_3 за вкладом SAMDNWFD601 від 13 січня 2016 року; 4) № НОМЕР_4 за вкладом SAMDNWFD600 від 13 січня 2016 року (т.с. 1, а.с. 87).

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 17 серпня 2018 року, ОСОБА_6 мала в АТ КБ «Приватбанк» депозитні рахунки від 13 січня 2016 року на суму 3000 доларів США (дата закриття 14 липня 2016 року, сума до виплати 3245,97 доларів США) та від 13 січня 2016 року на суму 700 доларів США (дата закриття 14 липня 2016 року, сума до виплати 731,39 доларів США). Після закриття рахунків кошти були переведені на рахунки до запитання, з яких 15 липня 2016 року відкрито нові депозитні рахунки № НОМЕР_5 на 3245,97 доларів США та № НОМЕР_6 на 731,39 доларів США (т.с. 1, а.с. 176-177). 16 жовтня 2016 року ОСОБА_6 було знято грошові кошти за вказаними договорами від 15 липня 2016 року у розмірі 3277,02 доларів США та 738,39 доларів США (т.с. 1, а.с. 178-179).

При розгляді справи по суті суд бере до уваги доводи відповідача ОСОБА_3 щодо того, що він тривалий час офіційно працював вахтовим методом в «Артелі старателів «Лєна» у Російській Федерації, зокрема, у період з 2014 року до 2017 року, та отримував значний дохід.

Так, згідно з довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Артель старателів «Лєна», ОСОБА_3 дійсно працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Артель старателів «Лєна» на посаді коменданта та з 11 квітня 2016 року до 20 листопада 2016 року знаходився поза місцем свого постійного проживання (т.с. 1, а.с. 99).

З лютого до листопада 2017 року відповідач ОСОБА_3 також офіційно працював вахтовим методом в «Артелі старателів «Лєна» у Російській Федерації. Вказане підтверджується, зокрема, такими доказами: 1) заявою ОСОБА_3 до суду від 25 вересня 2017 року (т.с. 1, а.с. 34); 2) копією виклику Товариства з обмеженою відповідальністю «Артель старателів «Лєна» із пропозицією роботи ОСОБА_3 у Бодайбинському районі з 01 березня 2017 року на посаді коменданта ділянки (т.с. 1, а.с. 35); 3) копією електронного квитка № НОМЕР_7 від 07 січня 2017 року, згідно з яким 07 січня 2017 року ОСОБА_3 придбав електронний квиток № 5775 для здійснення поїздки 15 лютого 2017 року за маршрутом Москва Казанська Таксимо (прибуття 19 лютого 2017 року) (т.с. 1, а.с. 85); 4) копією довідок Товариства з обмеженою відповідальністю «Артель старателів «Лєна» № 848 від 05 квітня 2017 року та № 846 від 02 жовтня 2017 року, згідно з якими ОСОБА_3 дійсно працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Артель старателів «Лєна» на посаді коменданта та з 01 квітня 2017 року і по теперішній час знаходиться поза місцем свого постійного проживання. Працює та проживає на ділянці гірничих робіт. Виїзд після закінчення промислового сезону золотодобутку заплановано на кінець листопада 2017 року (т.с. 1, а.с. 61, 86).

На підтвердження своєї трудової зайнятості та отримуваних доходів відповідачем також надано суду копію пенсійного посвідчення від 03 лютого 2016 року (т.с. 1, а.с. 97) та копії довідок про його роботу: 1) довідка ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» № 834 від 16 жовтня 2012 року, згідно з якою його дохід за період з квітня до вересня 2012 року складає 5332,22 грн (т.с. 1, а.с. 98); 2) довідки ТОВ «Артель старателів «Лєна» №№ 11, 87, 88 від 17 листопада 2017 року, згідно з якими його дохід за листопад-грудень 2014 року складає 30945,44 руб., за січень-грудень 2015 року 413 631,74 руб., за квітень-грудень 2016 року 338 896,78 руб. (т.с. 1, а.с. 94-98).

З цього видно, зокрема, що весь 2015 рік, в тому числі у грудні 2015 року, у квітні-грудні 2016 року та з 15 лютого 2017 року відповідач перебував на території Російської Федерації, де працював у ТОВ «Артель старателів «Лєна». Вказане спростовує доводи позивачки щодо того, що з 01 грудня 2015 року до 27 травня 2017 року вони з відповідачем проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина.

Крім того, довідками про доходи відповідача підтверджується факт отримання ним значних матеріальних доходів за роботу, частину з яких він надсилав своїй сестрі ОСОБА_6 для здійснення нею депозитного вкладу в АТ КБ «ПриватБанк».

У судовому засіданні відповідач підтвердив, що у жовтні 2016 року його сестрою ОСОБА_6 було знято належні йому грошові кошти за вищевказаними депозитними договорами у розмірі 3000 доларів США та 700 доларів США, що підтверджується свідченнями свідка ОСОБА_6 та матеріалами справи. Вказані грошові кошти він витратив на придбання квартири, доплативши готівкою суму, якої не вистачало.

При цьому, позивачкою під час розгляду справи не надано доказів з приводу того, що вона працювала чи отримувала будь-який дохід у період з 01 грудня 2015 року до 27 травня 2017 року та вносила вклад у придбання спірної квартири.

Наданою представником відповідача ОСОБА_4 копією довідки № 334 від 03 травня 2018 року спростовуються показання позивачки та свідків з боку позивачки щодо того, що відповідач опікувався дитиною позивачки ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Так, у довідці зазначено, що протягом навчання у школі ОСОБА_3 жодного разу не відвідував школу, не приймав участі у батьківських зборах, дитину зі школи ніколи не забирав (т.с. 1, а.с. 136).

Під час звернення до суду та у судовому засіданні позивачка вважала, що підтвердженням їх спільного проживання з відповідачем та сплати нею комунальних платежів, зокрема, є книжки про сплату комунальних послуг, які були передані сестрі відповідача ОСОБА_6 та які вона просила витребувати у неї, хоча платежі і сплачені на ім`я відповідача, але заповнені нею.

Так, судом було витребувано копії вказаних комунальних книжок та досліджено їх у судовому засіданні. З них встановлено, що за період з грудня 2016 року до травня 2017 року на ім`я ОСОБА_3 сплачено комунальні платежі за адресою: АДРЕСА_3 . Сплата комунальних послуг здійснювалася 23 грудня 2016 року, 23 січня 2017 року, 23 березня 2017 року, 25 квітня 2017 року та 26 травня 2017 року (т.с. 1, а.с. 158-161).

Згідно з копією договору купівлі-продажу квартири від 12 січня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Кравченком Є.М. та реєстрованим в реєстрі за № 51, 12 січня 2019 року ОСОБА_19 продав, а ОСОБА_5 купила належну продавцю квартиру за АДРЕСА_1 (т.с. 2, а.с. 17-20).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 12, ч. ч. 1, 2 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч. 2 ст. 3 СК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Аналіз наведених норм дає змогу зробити висновок, що для застосування положень вказаної статті необхідною умовою є встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.

Обов`язковою умовою для визнання членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення чоловіком та жінкою спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071св21).

Досліджені у судовому засіданні письмові докази, у сукупності з показаннями свідків, підтверджують лише факт дружніх та інтимних стосунків між позивачкою та відповідачем, а надані позивачкою фотокартки, на яких відображені вона разом з ОСОБА_3 , не можуть слугувати підтвердженням факту їх спільного постійного проживання разом сім`єю, оскільки свідки у судовому засіданні підтвердили та не заперечували, що вони декілька разів відпочивали разом з позивачкою та відповідачем в одній компанії. Разом з цим, показання свідків про проживання позивачки з відповідачем однією сім`єю не є достатніми доказами про наявність у них сім`ї в розумінні ст. 3 СК України.

Реєстрація позивачки та її дочки у належній позивачу квартирі може бути обумовлена дружніми відносинами між сторонами, тому суд не бере до уваги доводи позивачки щодо того, що вони з дочкою були зареєстровані у квартирі, оскільки вона перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем та вони з відповідачем та дочкою проживали постійно разом з моменту придбання квартири і до 27 травня 2017 року.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час судового розгляду позивачкою не доведено та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 як чоловіка та жінки, тобто наявність сім`ї у період з 01 грудня 2015 року до 27 травня 2017 року, зокрема, що позивачка з відповідачем постійно спільно проживали, мали спільний бюджет, харчування, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, брали участь в утриманні житла, ремонті, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин з відповідачем, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту проживання позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу у зазначений позивачкою період з 01 грудня 2015 року до 27 травня 2017 року.

Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними (ч. 1 ст. 74 СК України).

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим, суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року).

Тож вимоги позивачки про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання за нею права власності на Ѕ частину зазначеного майна є похідними від вимоги про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу, а оскільки у задоволенні основної вимоги суд відмовляє, то для задоволення і цих позовних вимог суд не вбачає підстав.

Беручи до уваги вищезазначене, аналізуючи та оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та поділ спільної сумісної власності слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в позові, судові витрати позивачки слід залишити за позивачкою.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 79-84, 89, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 3, 21, 25, 36,74 СК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_15 до ОСОБА_23 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_5 , про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та поділ спільної сумісної власності відмовити в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 19 січня 2022 року.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.Є. Дубовик

19.01.2022