КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/4274/22
Провадження № 2/947/1698/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.,

за участю секретаря Ратовської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства «Альфа-Банк»

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

01.02.2022 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій просить суд звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею (кв.м.): 56,4, житловою площею (кв.м.): 41,4, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що накладений ухвалою, справа №2-5456/07 р., 20.09.2007 року, видавник: Київський районний суд м. Одеси, суддя Таварткіладзе О.М., а також стягнути у солідарному з відповідачів витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2006/24-24/078.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, як вказує представник позивача, 03.08.2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавці передали в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення позичальником основного зобов`язання за кредитним договором №2006/24-24/078 від 07.06.2006 року наступне нерухоме майно: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 56,4 кв.м., житловою площею 41,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача зазначає, що у зв`язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором та значної заборгованості ОСОБА_1 , АТ «Альфа-Банк», який є правонаступником АТ «Укрсоцбанк», було змушено розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно.

Однак, як стверджує представник позивача, АТ «Альфа-Банк» стало відомо, що реалізувати майно на даний час неможливо, оскільки ухвалою, справа №2-5456/07 р., 20.09.2007 року, видавник: Київський районний суд м. Одеси, суддя Таварткіладзе О.М., було накладено арешт на нерухоме майно відповідачів та заборона на його відчуження.

З урахуванням викладеного, оскільки зазначений арешт на майно перешкоджає та унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки, АТ «Альфа-Банк» звернулося до суду із відповідним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 09.02.2022 рокубуло прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюАкціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звільнення майна з-під арешту. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.Призначено підготовче засідання.

Крім того, ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 09.02.2022 року було задоволено клопотання представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про витребування доказів. Витребувано з канцелярії Київського районного суду м. Одеси належним чином завірену копію ухвали Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2007 року по справі №2-5456/07, якою було накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У підготовчому засіданні 27.04.2022 року судом було задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі у справі в якості співвідповідача - ОСОБА_5 як особу, в інтересах якої було накладено арешт.

У підготовчому засіданні 27.04.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання 25.05.2022 року представник позивача не з`явився, однак надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується їх безпосередньою участю у підготовчому засіданні 27.04.2022 року та підписом на довідковому листі від 27.04.2022 року, у судове засідання 25.05.2022 року не з`явились, про поважність причин відсутності не повідомили, відзив на позовну заяву не надали.

Відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про час та місце підготовчого та судового засідань повідомлялися належним чином, зокрема, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, у підготовче та судове засідання не з`явились, про поважність причин відсутності не повідомили, відзив на позовну заяву не надали.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 03.08.2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавці передали в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення позичальником - ОСОБА_1 основного зобов`язання за кредитним договором № 2006/24-24/078 від 07.06.2006 року трьохкімнатну квартиру, загальною площею 56,4 кв.м., житловою площею 41,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцям на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 12 січня 2007 року за №202114, право власності зареєстроване КП «ОМБТІ та РОН» 17 квітня 2007 року в книзі № 614пр-155, за номером запису 685, реєстраційний номер 18541172.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.5 іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», банк або банки (далі разом або окремо - Банк, що приєднується) мають право здійснити реорганізацію шляхом приєднання до іншого банку (далі - Банк-правонаступник, а разом Банк, що приєднується, та Банк-правонаступник - Банки-учасники) за спрощеною процедурою, визначеною цим Законом та нормативно-правовими актами Національного банку України та Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків Банку, що приєднується, виникає у Банку-правонаступника з моменту, визначеного передавальним актом, затвердженим загальними зборами Банку, що приєднується, та Банку-правонаступника.

З моменту, визначеного передавальним актом, затвердженим загальними зборами Банку, що приєднується, та Банку-правонаступника, Банк-правонаступник набуває усіх прав і обов`язків щодо погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу банку, що приєднався до нього, у зв`язку з чим Банк, що приєднується, вважається юридичною особою, у якої відсутня заборгованість зі сплати податків, зборів та обов`язкових платежів

10.09.2019 року рішенням загальних зборів учасників Акціонерного товариства «Альфа-Банк» та загальних зборів учасників Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

15.10.2019 року Рішенням № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати, визначеної у Передавальному актів, а саме з 15.10.2019 року. Протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року було вирішено затвердити Передавальний акт.

У зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору та наявності заборгованості, АТ «Альфа-Банк», який є правонаступником АТ «Укрсоцбанк», розпочало процедуру стягнення на іпотечне майно.

Разом з тим, з інформації з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2007 року по справі № 2-5456/07 було накладено арешт на ј частину квартири, загальною площею (кв.м.): 56,4, житловою площею (кв.м.): 41,4, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням викладеного, у зв`язку з тим, що зазначений арешт на майно перешкоджає та унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з відповідним позовом.

Судовим розглядом також встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №2-5456/2007 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та розпискою.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2007 року по справі № 2-5456/07 року, за заявою ОСОБА_5 про забезпечення позову, було накладено арешт на ј частину квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , заборонивши ОСОБА_1 і будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії по розпорядженню арештованою часткою квартири (відчужувати, передавати безоплатно у власність іншим особам, дарувати, забезпечувати зобов`язання, передавати у оренду, передавати у вигляді внеску до статутного капіталу та вчиняти будь-які інші правочини).

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25.10.2007 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та розпискою було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 103 122,00 грн.

Відповідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Частина 1 ст. 317 ЦК України зазначає, шо власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За правилами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 вищезазначеного закону про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено що, у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ч.7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч.5 цієї норми у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений Законом України «Про іпотеку».

Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку», передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону України «Про іпотеку».

При цьому, за змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Дана позиція узгоджується з Постановою Верховного суду від 16 травня 2018 року по справі № 338/1118/16-ц.

Таким чином, позивач АТ «Альфа-Банк» єдиний, хто має право на задоволення своєї вимоги до ОСОБА_1 за рахунок іпотечного майна - квартири АДРЕСА_2 .

Ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, суд приймає до уваги, що відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).

У даному випадку судом, в якості співвідповідача, окрім ОСОБА_1 як боржника, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як іпотекодавців, визначено також ОСОБА_5 як особу, в інтересах якої накладено арешт на майно.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звільнення майна з-під арешту, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею (кв.м.): 56,4, житловою площею (кв.м.): 41,4, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що накладений ухвалою, справа №2-5456/07р., видана 20.09.2007, видавник: Київський районний суд м. Одеси, суддя Таварткіладзе О.М.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Петренко В. С.