465/6102/17
2/465/210/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Марків Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання Чапля В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Львівське комунальне підприємство "Південне" про відшкодування моральної та майнової шкоди, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Франківського районного суду м.Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Львівське комунальне підприємство "Південне" про відшкодування моральної та майнової шкоди.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судове засідання вкотре не з`явились, хоча й були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення такого.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

З аналізу зазначених норм, вбачається, що суд НЕ залишає без розгляду позовну заяву лише в тому випадку, якщо позивач не з`явився в судове засідання, але подав заяву про розгляд справи без його участі.

Однак, в даній справі, заява про розгляд справи у відсутності позивача, його представника до суду не надходила. Відтак, з огляду на ч. 5 ст. 223 ЦПК суд позбавлений можливості розглянути справу по суті без відповідної заяви позивача.

Позивач з березня 2021 року жодного разу (10 разів) в судові засідання не з`явилась, а саме 25.03.2021, 03.06.2021, 15.07.2021, 23.07.2021, 29.09.2021, 02.11.2021, 02.12.2021, 25.01.2022, 16.03.2022, 18.05.2022.

Так, як вбачається з матеріалів справи в судове засідання призначене на 25.03.2021 року позивач та її представник не з`явились, причин неявки не повідомили, хоча ОСОБА_1 була повідомлена про таке належним чином шляхом направлення на адресу позивачки судової повістки про виклик до суду, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №800, яке повернулось на адресу суду з конвертом з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.132-133).

В наступне судове засідання, призначене на 03.06.2021 року позивач та її представник, повторно, не з`явились, про обізнаність представника позивачки про судове засідання свідчить письмова розписка адвоката Менкуш А.О. (а.с.140). Причин неявки суду не повідимили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, як і не надходила заява про розгляд справи без їхньої участі.

В наступне судове засідання, призначене на 15.07.2021 року, повторно, не з`явились позивач та її представник, хоча й належним чином повідомлялись про судове засідання шляхом направлення 12.07.2021 року судової повістки про виклик до суду на алектронну адресу позивачки, яка вказана нею, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного листа (а.с.147).

В судове засідання, призначене на 23.07.2021 року позивач та її представник вкотре не з`явились, хоча й такі були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення такого.

В судове засідання, призначене на 29.09.2021 року позивач та її представник вкотре не з`явились, хоча й були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення такого, зокрема, про обізнаність представника позивача щодо дати судового засідання свідчить письмова розписка такої. (а.с. 153).

В судове засідання 02.11.2021 року позивач та її представник вкотре, повторно не з`явились, хоча й були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення такого, шляхом направлення на адресу позивачки судової повістки про виклик до суду, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №192, яке повернулось на адресу суду з конвертом з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.161-162).

В судове засідання 02.12.2021 року позивач та її представник вкотре, повторно не з`явились, хоча й були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення такого, шляхом направлення на адресу позивачки судової повістки про виклик до суду, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №, яке повернулось на адресу суду з конвертом з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с.166-167).

В судове засідання 25.01.2022 року позивач та її представник вкотре, повторно не з`явились, хоча й були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення такого шляхом направлення 16.12.2021 року судової повістки про виклик до суду на алектронну адресу позивачки, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного листа (а.с.173).

В судове засідання 16.03.2022 року позивач та її представник вкотре, повторно не з`явились, хоча й були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення такого шляхом направлення 25.01.2022 року судової повістки про виклик до суду на алектронну адресу позивачки, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного листа (а.с.182). Окрім цього, про обізнаність представника позивачки - адвоката Менкуш А.О. про судове засідання свідчить подана нею на електронну адресу суду заява про відкладення розгляду справи (а.с.183-184).

В судове засідання 18.05.2022 року позивач та її представник вкотре, повторно не з`явились, хоча й були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення такого шляхом направлення 17.03.2022 року судової повістки про виклик до суду на алектронну адресу позивачки, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного листа (а.с.189), а також шляхом направлення судової повістки про виклик до суду SMS-повідомленням на контактний номер телефону позивачки, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку SMS-повідомлення (а.с.187). Окрім цього, про обізнаність представника позивачки - адвоката Менкуш А.О. про судове засідання свідчить подана нею на електронну адресу суду заява про відкладення розгляду справи (193-194).

Враховуючи вказане, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 та її представник протягом тривалого часу не проявляють належної зацікавленості у розгляді поданого позову, відтак така пасивна поведінка останніх свідчить про безумовну втрату інтересу до поданого позову.

Разом з тим, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» №11 від 17.10.2014, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

Окрім цього, згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд переконаний за необхідне зазначити наступне: як вбачається із правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Каракуця проти України» від 20 лютого 2017 року, що заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи, оскільки вони протягом 1 року та 8 місяців не звертались до апеляційного суду за інформацією щодо стану розгляду їх апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналогічні висновки зазначені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.09.2020 року у справі № 658/1141/18, де Верховний Суд наголосив, що зазначені, наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його незалежно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь у судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Окрім цього, згідно висновку Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 6-24063ск15, причини повторної неявки позивача до суду процесуального правового значення не мають, оскільки положення закону (ч. 3 ст. 169 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017) направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду, ураховуючи, що позивач, який не з`являється в судове засідання, має право на використання передбаченого законом права на процесуальне представництво в суді.

Згідно позиції Верховного Суду (ВС/КЦС у справі № 465/6555/16-ц від 28.10.2021) на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами. Системний аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті. Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Крім того, у даній Постанові зазначено, що суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Враховуючи наведене та те що, від позивача не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, дослідження обставин справи є неможливим без його участі, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Львівське комунальне підприємство "Південне" про відшкодування моральної та майнової шкоди слід залишити без розгляду, при цьому суд враховує те, що причини повторної неявки позивача (представника позивача) до суду процесуального правового значення не мають.

З наведених міркувань та керуючисьст.257 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Львівське комунальне підприємство "Південне" про відшкодування моральної та майнової шкоди залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Суддя Марків Ю.С.