Справа № 302/240/22
Номер рядка звіту 79
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2022 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кривка В. П

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт. Міжгір`ї у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП "Закарпатський облавтодор" " ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", філії "Хустська ДЕД" ДП Закарпатський облавтодор" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку заробітної плати та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

17.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить стягнути ДП "Закарпатський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Хустська ДЕД" ДП "Закарпатський облавтодор" на його користь заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за весь час затримки, та моральну шкоду. Заявлений позов вмотивовано так.

Позивач працював сторожем ДРП-3 Міжгір`я в період з 10.04.2021 по 01.07.2021, та з 01.07.2021 по 13.08.2021 робітником 4 розряду ДРП-3 Міжгір`я. За період його роботи з боку відповідача була нарахована, але не виплачена заробітна плата, зокрема: 4664,10 заборгованість станом на 27.10.2021; 17886,73 грн. заборгованість за період з квітня по серпень 2021 року станом на вересень 2021; 14886,73 грн. залишок нарахованої заборгованості станом 01.11.2021 року, що підтверджує письмовими листами (довідками) відповідача від 27.10.2021.

03.08.2021 позивач був звільнений із займаної посади згідно наказу (розпорядження) № 145-К від 13.08.2021 року про припинення трудового договору (контракту).

Згідно судового наказу від 21.10.2021 виданого Міжгірським районним судом Закарпатської області у справі № 302/1160/21, наказано стягнути з відповідача ДП Закарпатський облавтодор філії «Хустська ДЕД» на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 17886,73 грн.. Даний судовий наказ набрав законної сили та звернутий до примусового виконання. На даний час заборгованість по заробітній платі відповідачем не виплачена, яка становить в розмірі 50079,90 грн. та яку просить стягнути позивач з відповідача.

Позивач вважає, що йому діями відповідача завдано і моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 20000 грн., мотивуючи таким. Внаслідок затримки виплати заробітної плати, яка має місце починаючи з квітня 2021 року і до сьогоднішнього часу він змушений був докладати зусиль для організації свого життя та родини, змушений був брати кошти в борг від знайомих, родичів, яким боргує і на теперішній час. З метою відновлення його порушеного права він змушений був неодноразово звертатися до суду за захистом своїх прав на отримання заробітної плати, та в подальшому до виконавчої служби з метою примусового виконання. Ці всі обставини призводять до душевного та фізичного страждання.

За вищенаведеного позивача просить стягнути із ДП "Закарпатський облавтодор" ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» заборгованість по заробітній платі в розмірі 50079,90 грн., моральної шкоди в сумі 20000 грн., та нарахувати і виплатити йому за затримку розрахунку заробітної плати при звільненні починаючи з 17.02.2022 по день повного та фактичного розрахунку, та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6242,50 грн, 50 коп..

Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.02.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення, щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику, від сторін до суду не надходили. У відповідності до вимог ч.5 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з чим судове засідання у справі не призначалось.

07.03.2022 відповідач в особі ДП Закарпатський облавтодор" ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» подав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що на момент подання відзиву до суду відсутня заборгованість по заробітній платі перед позивачем, про що подано копію постанови про закінчення виконавчого провадження. Щодо моральної шкоди відповідач зазначив, що позивачем та його представником не подано жодних доказів про те, що внаслідок порушення відповідачем права позивача на отримання всіх сум, що належали йому в день звільнення призвело до моральних страждань позивача, втрати ним нормальних життєвих зв`язків чи вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя і тому не доведено обставини заподіяння шкоди. Щодо витрат у виді на професійну правничу допомогу адвоката відповідач вважає, що обсяг виконаних робіт зазначений в Акті приймання-передачі наданих послуг з правничої допомоги від 17.02.2022 року є завищеним та не відповідає критерію реальності. З вищенаведених обставин просить в задоволення позовних вимог відмовити.

23.03.2022 представником позивача подано відповідь на відзив та уточнює заявлені позовні вимоги, а саме з таких підстав. Відповідачем 15.02.2022 позивачу ОСОБА_1 було в повному обсязі виплачено заборгованість по заробітній платі, яка утворилася за період травня 2021 по серпень 2021, тому за цих підстав позивач відмовляється від заявлених позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, яка становила грошову суму 50079,90 грн.. За цих підставі уточнює вимоги щодо стягнення з відповідача на його користь середній заробіток за затримку заробітної плати за період з 13.08.2021 по 15.02.2022, що становить 385,23*128= 49309,44 грн.. Відповідач не оспорює розмір та обрахунок середнього заробітку за затримку заробітної плати. Позивач повністю підтримує позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди та судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката і в цій частині відзив відповідача заперечує повністю.

Відповідачем станом на час розгляду справи в суді не подано жодного заперечення або письмових пояснень щодо відповіді на відзив позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст позовних вимог та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював з 10.04.2021 по 13.08.2021 сторожем ДРП-3 Міжгір`я в філії "Міжгірський райавтодор". З 01.07.2021 по 13.08.2021 переведено дорожнім робітником IV розряду ДРПЗ Міжгір`я та 13.08.2021 звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, дані обставини підтверджені відомостями про роботу внесеними до трудової книжки заповненої на ім`я позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, проводиться в день звільнення.

15.02.2022 позивачу ОСОБА_1 було в повному обсязі виплачено заборгованість по заробітній платі, яка утворилася за період роботи з травня 2021 по серпень 2021.

Згідно довідки філії «Хустської ДЕД» про середній заробіток ОСОБА_1 , середньоденна заробітна плата працівника в розрахунку на 1 робочий день становить 385,23 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника чи уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені ст 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши під час розгляду справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку під час звільнення, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності у цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року, № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 КЗпП у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-2 цього кодексу невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

З аналізу вищевказаних норм закону та з врахуванням того, що на час розгляду спору позивачу 15.02.2022 виплачена заробітна плата, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку з моменту звільнення по день фактичного розрахунку. Отже, розмір середнього заробітку за затримку заробітної плати за період з 13.08.2021 по 15.02.2022 складає 49309,44 грн. (385,23*128). Ця обставина відповідачами не спростована та у відзиві, який поданий на позовну заяву ОСОБА_1 не заперечена.

За цих підстав позовні вимоги позивача щодо стягнення середньоденного заробітку суд задовільняє шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити у встановленому законом порядку позивачу компенсацію у виді середнього заробітку за весь період затримки розрахунку заробітної плати при звільненні по день фактично розрахунку з врахуванням середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 , що відповідає положенню ст. 117 ч.1 КЗпП.

Відповідно до ч.2 ст. 430 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

На підставі чого, суд вважає, за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати заборгованості заробітної плати всієї суми боргу, що присуджена до стягнення позивачу.

При вирішення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача, спричиненої останньому моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 1167 ЦПК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди » від 31.03.1995 р., розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних і т.д.), які випробував позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Згідно з пунктами 4, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 від час вирішення питання про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Вирішуючи дану позовну вимогу, суд, виходить з того, що відшкодування моральної шкоди повинно бути спрямоване на досягнення сатисфакції і не може бути джерелом до збагачення позивача.

Суд враховує, що відповідач протягом тривалого часу не виконував та не вживав заходів щодо виплати заборгованості по заробітній платі, змусив позивача витрачати свій час на пошук юристів, для надання юридичної правової допомоги, що завдало йому незручності, додаткові витрати та непотрібні емоційні хвилювання.

Враховуючи те, що дії відповідача знаходилися в причинному зв`язку з тим, що позивач зазнав моральних страждань за те, що заробітна плата не була вчасно виплачена згідно чинного законодавства, останній за захистом своїх прав вимушений був звернутися до суду, суд виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості приходить до висновку, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки на думку суду саме цей розмір буде відповідати спричиненій позивачу моральній шкоді.

Позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідача понесених ним судових витрат у виді витрат на правову допомогу у сумі 7439 грн. Це клопотання позивача підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Стороною позивача надано суду Договір про надання правової допомоги від 08.10.2021 року укладений між адвокатом Керита М.В. та Вагерич Р.Ф., Акт прийому-передачі наданих послуг з правової допомоги від 17.02.2022, та квитанцій про оплату від 17.02.2022 та 21.03.2022, суд вважає, що дане клопотання позивача підлягає частковому задоволенню, та сума витрат на правничу допомогу становить у розмірі 5829, грн., що відповідає пропорційно задоволених вимог.

Позивач при зверненні до суду з позовом не сплачував судовий збір в сумі 992, 40 грн, відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з підстав звільнення його від сплати судового збору, тому згідно ст.141 ЦПК України судові витрати у виді судового збору в сумі 992,40 грн підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 272, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ДП "Закарпатський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (юридична адреса: м.Ужгород, вул.Собранецька,39, Закарпатська область, 88000) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 ):

- середній заробіток за затримку розрахунку заробітної плати в розмірі 49309 (сорок дев`ять тисяч тристо дев`ять) грн 44 коп.;

- моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн..

Рішення суду в частині присудження та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за затримку розрахунку заробітної плати підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ДП "Закарпатський облавтодор"ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (юридична адреса: м.Ужгород, вул.Собранецька,39, Закарпатська область, 88000) судові витрати:

- у виді судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві ) грн. 40 коп. - у користь держави:

- у виді витрат на правничу допомогу в сумі 5829 (п`ять тисяч вісімсот двадцять дев`ять) грн у користь ОСОБА_1 .

Врешті вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його складення через Міжгірський райсуд Закарпатської області, відповідно до положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Суддя: В. П. Кривка