Справа № 486/1160/21
Провадження № 2/486/83/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 січня 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Савіна О.І.

при секретарі Коршак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа. яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про зміну розміру аліментів,

без участі сторін,

ВСТАНОВИВ:

15.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, стягнених за рішенням суду від 14.12.2015 року, на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що з 21.01.2011 року перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_5 , який розірвано за рішенням суду від 14.01.2016 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14.12.2015 року з нього на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку. Однак 02.03.2019 року він уклав шлюб з ОСОБА_3 , в якому народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з цим вважає, що його сімейний та матеріальний стан суттєво змінився, що є підставою для зменшення розміру аліментів та просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_4 , з 1/4 до 1/6 частини заробітку.

В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач направив на адресу суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та вказує, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Третя особа ОСОБА_3 також звернулась з заявою про розгляд справи без її участі. Відповідач причину неявки суду не повідомила про день місце та час розгляду справи сповіщена вчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання, на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Судом встановлено, що відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. За такого суд вважає можливими ухвалити у справі заочне рішення.

Дослідивши письмові докази у справі та надавши їм правову оцінку, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 перебували у шлюбі з 21.01.2011 року до 14.01.2016 року, що підтверджується копією рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14.01.2016 року про розірвання шлюбу (а.с. 10).

Від шлюбу мають сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з копії свідоцтва про народження дитини (а.с. 9).

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14.12.2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку і до повноліття дитини.

02.03.2019 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 11).

Від даного шлюбу народився син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається з копії свідоцтва про народження дитини (а.с. 12).

У зв`язку з народженням дитини у другому шлюбі, позивач просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , 2011 року народження, з 1/4 до 1/6 частини заробітку.

Частинами другою та третьою статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України).

Відповідно до положень ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України.

Згідно ч.7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За вимогами ст. 273 Сімейного кодексу України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі N 6-143-цс13.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народився син від шлюбу з ОСОБА_3 , якому він також зобов`язаний надавати матеріальну допомогу.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану не є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, сімейний стан платника аліментів, а саме позивача у справі, змінився у зв`язку з народженням у нього ще однієї дитини, якій він зобов`язаний надавати матеріальну допомогу.

Проаналізувавши зазначені вимоги закону, суд вважає, що обставини, передбачені ст. 192 СК України, які є підставою для зменшення розміру аліментів, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

На думку суду, зменшення розміру аліментів стягуваних з позивача на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_4 , з 1/4 до 1/6 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у повній мірі відповідатиме вимогам закону, щодо забезпечення достатнього рівня життя, фізичного, інтелектуального, духовного і соціального розвитку дитини та прожитковому мінімуму, встановленому законом, для дітей відповідного віку.

Таким чином, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи той факт, що у позивача змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народився син ОСОБА_6 від шлюбу з ОСОБА_3 , суд вважає, що на час звернення до суду матеріальний стан платника аліментів змінився, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 23) Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 192 СК України, ст. ст. 4, 10-13, 76-78, 81, 83, 89, 141, 223, 229, 258, 259, 263 -265, 268, 273, 280, 282, 284 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа. яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про зміну розміру аліментів, задовольнити.

Розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14 грудня 2015 року з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Южноукраїнська Миколаївської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зменшити з 1/4 до 1/6 частини зі всіх видів заробітної плати (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист № 486/2083/15-ц виданий на підставі рішення Южноукраїнського міського суду від 14.12.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 зі всіх видів заробітної плати (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, відкликати.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олександр Іванович Савін