Справа № 545/1284/21
Провадження № 2/545/109/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2022 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Путрі О.Г.

при секретарі судового засідання - Розсоха Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю « Фінфорс », треті особи : приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначила, що 20 червня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис , який зареєстрований в реєстрі за № 2530 про стягнення з неї на користь ТОВ « Фінфорс » заборгованості за кредитним договором № 579666-А від 11.06.2019 року у розмірі 10715 грн. Виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання, перебуває на виконанні у приватного виконавця Виконавчого кругу м. Києва Дорошкевич В.Л. Вказала, що приватним нотаріусом не дотримано вимог вчинення виконавчого напису, не встановлена безспірність заборгованості, кредитний договір з відповідачем позивач не підписувала та він нотаріально не посвідчений, жодних повідомлень про існування заборгованості та необхідність її погашення не отримувала, як і не отримувала повідомлень про відступлення права вимоги від одного кредитора до іншого. Прохала визнати вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню .

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 11.05.2021 року відкрите провадження по справі та призначено підготовче судове засідання , задоволено клопотання позивача про витребування у приватного нотаріуса додаткових письмових доказів.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 20.12.2021 року клопотання представника позивача задоволено, витребувано у приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. додаткові письмові докази.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 12.10.2021 року підготовче засідання по справі закрито, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Позивач та її представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися,направивши на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали та прохали його задовольнити.

Представник відповідача ні в підготовчі судові засідання , ні в судові засідання для розгляду справи по суті не з`явився, хоча був належним чином повідомленим про місце та час

слухання справи, шляхом повернення до суду поштових повідомлень із відміткою про вручення, правом на подачу відзиву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань не надсилав ( а.с. 51,79,120,139 ).

Третя особа - приватний виконавець Виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася належним чином про місце та час слухання справи, направила на адресу суду затребувані документи.

Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, хоч був належним чином повідомленими про місце та час слухання справи.

Враховуючи той факт, що відповідач неодноразово належним чином повідомлявся про розгляд справи, відзиву, будь-яких заяв чи клопотань не надсилав, відповідно до ст. 280 ЦПК України , суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Суд , дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 20.06.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 2530 про стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 579666-А від 11.06.2019 року, укладеним між нею та ТОВ « СС Лоун », правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі Договору про відступлення права вимоги від 04.12.2019 року є ТОВ « Фінфорс», заборгованості в розмірі 10715 грн.

Вищевказаний кредитний договір було укладено шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатору, власноруч позивачем договір не підписувався, нотаріально не посвідчувався.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 04.12.2019 року по 11.03.2020 року.

Сума заборгованості складає 10715 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5000 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам - 3225 грн., строкова заборгованість за штрафами та пенями - 2490 грн.

Виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання приватним виконавцем Виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 30.06.2020 року .

Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 88 Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин.

Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим

договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 20.06.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Аналогічний висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17.

Згідно Правової позиції Верховного Суду України справі за № 6-887цс17 від 05.07.2017 року вбачається, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

Ухвалами суду від 11.05.2021 року та 20.12.2021 року витребувано у відповідача та третьої особи приватного виконавця, документи на підставі яких було здійснено спірний виконавчий напис.

На адресу суду від відповідача затребувані документи не надійшли.

Від третьої особи приватного виконавця надійшли витребувані документи , а приватний нотаріус Горай О.С. документів не надіслав, направивши повідомлення про те, що затребувані документи не можуть бути надані, оскільки з архіву нотаріального діловодства вони вилучені на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 27.07.2021 року ( а.с. 68 ).

Як вбачається із наданих приватним виконавцем копій документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, підставою вчинення виконавчого напису стали: договір про споживчий кредит, додаткова угода до договору про споживчий кредит, графік платежів.

Із наданих документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем.

Слід зазначити, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Також позивач зазначає, що не отримувала від ТОВ « Фінфорс » вимоги ( претензії ) про сплату заборгованості та її можливе стягнення шляхом видачі виконавчого напису нотаріуса. Судом не встановлено факту направлення та отримання позивачем повідомлення-вимоги про наявність заборгованості.

Також матеріали справи не містять будь-яких доказів про те, що позивачу було відомо про відступлення права вимоги за кредитним договором № 579666-А від 11.06.2019 року від ТОВ « СС Лоун » до ТОВ « Фінфорс » та відповідачем також надані не були, а згідно вимог ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредитору до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідачем не надано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Приймаючи до уваги відсутність належних, допустимих і достовірних доказів про те, що між сторонами укладався нотаріально посвідчений кредитний договір, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису ОСОБА_1 мала безспірну заборгованість перед ТОВ « Фінфорс », що є однією з основних умов для її стягнення в такому порядку , суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню обґрунтований та підлягає задоволенню.

При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу суд приходить до наступного висновку.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду,

збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Тому суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерій розумності їх розміру, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, її складність , обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу в розмірі 6500 грн. підлягають задоволенню.

Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову та заяви про забезпечення позову в розмірі 1362 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 137,141, 259, 263-265,280 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( місце проживання : АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінфорс » ( юридична адреса : м. Київ, пров. Новопечерський,19/3, корпус 2, офіс № 9, ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити .

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2530, вчинений 20.06.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь

Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінфорс» заборгованість за кредитним договором № 579666-А від 11.06.2019 року в сумі 10715 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінфорс » на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 7862 (сім тисяч вісімсот шістдесят дві ) гривні.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії;

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. Г. Путря