Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4753/18
Провадження № 2/332/319/22
Рішення

Іменем України

23 травня 2022 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Яцуна О.С.,

за участю секретаря: Мусаєва Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, -

Встановив:

У грудні 2018 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 34 493,92 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач зареєстрований, проживає та є власником квартири АДРЕСА_1 . Позивачем надаються послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за даною адресою, відповідач отримує надані послуги. Внаслідок того, що відповідач не виконує свої обов`язки по сплаті послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, утворилась заборгованість за період з 01.05.2015 по 01.11.2018 у розмірі 34 493,92 грн, що просять стягнути з відповідача, а також судовий збір в розмірі 1 762,00 грн.

20.02.2019 у справі ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» задоволено у повному обсязі.

Ухвалою суду від 25.08.2021 задоволено заяву ОСОБА_1 , заочне рішення від 20.02.2019 скасовано, новий розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.

Від представника позивача ОСОБА_2 , надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Від представника відповідача адвоката Дерев`янко І.О., надійшов відзив, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог, розгляд справи здійснювати без її участі та без участі відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що на підставі особового рахунку № НОМЕР_1 , позивачем надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 6).

Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-71/262 від 09.01.2019, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 19.04.2007 по теперішній час (а.с.14).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 145024171 від 13.11.2018, власником ј частки вищезазначеної квартири є відповідач (а.с. 8).

Не погоджуючись із позовними вимогами, представник відповідача адвокат Дерев`янко І.О., надіслала до суду відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що відповідачеві ОСОБА_1 належить лише ј частка квартири за адресою: АДРЕСА_2 , а інші ѕ частки належать іншим співвласникам, які повинні бути залучені до розгляду справи в якості співвідповідачів або ж заборгованість повинна бути зменшена відповідно до розміру часток власності такої квартири, тобто в 4 рази до 8 623,48 грн. Відповідач вважає, що наразі відсутні правові підстави для стягнення з нього заборгованості в загальному розмірі 34 493,92 грн.

Від Концерну «Міські теплові мережі» надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що двоє з трьох співвласників квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , померли, а відтак і не можуть бути співвідповідачами у справі, а третій зі співвласників ОСОБА_5 є особою неповнолітньою. Крім того, нарахування за послуги з опалювання здійснюються по опалювальній площі квартири та є неподільними. Нарахування за постачання гарячої води здійснюється за показниками лічильника, що встановлений у квартирі у 2020 році. Цивільним законодавством України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

На підтвердження вказаних фактів представником позивача долучено копію ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2020 по справі № 332/2930/20, провадження № 2-н/332/275/20, з якої вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 92). Крім того, відповідно до копії довідки з розпорядника бази персональних даних Комунального підприємства «Центр управління інформаційними технологіями» вбачається, що ОСОБА_5 , 2004 р.н., є особою неповнолітньою (а.с. 91).

Відповідно до копії паспорта відповідача, він з 02.04.2019 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 44). Однак, згідно зі ст. ст. 317, 322 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг закріплений також у ст. 162 ЖК Української РСР.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Із п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 випливає, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 541, ч. 1 ст. 543 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Статтею 544 ЦК України визначено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 521/3743/17-ц, провадження № 61-26462св18.

Відповідач користується комунальними послугами, однак, як вбачається з матеріалів справи, оплату не вносить. В результаті невиконання обов`язків у відповідача утворилась заборгованість за період з 01.05.2015 по 01.11.2018 у розмірі 34 493,92 грн. Факт не внесення відповідачем оплати за комунальні послуги підтверджується розрахунком (а.с. 7), наданим позивачем, що складений відповідно до Правил та Методики проведення нарахувань за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

За вказаний період заперечень з боку споживача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води на адресу концерну не надходило.

Суд, оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів у їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, вважає, що відповідач, як споживач комунальних послуг, в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконував свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому позов Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.05.2015 по 01.11.2018 у розмірі 34 493,92 грн підлягає стягненню у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 317, 322 ЦК України, 162 ЖК Української РСР, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бульв. Гвардійський, буд. 137, п/р зі спеціальним режимом використання № НОМЕР_3 в Філії ЗОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, , Свідоцтво платника ПДВ: № 11030127, ІПН: 49) заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 34 493,92 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бульв. Гвардійський, буд. 137, п/р № НОМЕР_4 в філії ЗОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, , Свідоцтво платника ПДВ: № 11030127, ІПН: 49) судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Суддя О.С. Яцун