Дата документу 17.05.2022
Справа № 334/9554/21
Провадження № 2/334/1235/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді Добрєва М.В.,

при секретарі Піка А.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Антон Юрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Антон Юрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що в листопаді 2021 року вона дізналася про те, що відносно неї відкрите виконавче провадження з примусового виконання по стягненню у безспірному порядку заборгованості за кредитним договором у розмірі 202975,19 грн. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу № 110906 від 28.06.2021р. за виконавчим провадженням № 67522211 від 16.11.2021р., яке було відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко А.Ю.

Ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження № 67522211 від 16.11.2021р., позивачем було встановлено, що в документах відсутній кредитний договір № 9-1450-047 АЛ від 23.07.2007р., що був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», Договору факторингу № 00321-b від 16.02.2018р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про відступлення права вимоги, Договору факторингу № 1/ФІК від 15.10.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія з управліннями активами» про відступлення права вимоги, Договору факторингу № 1810202-ФК від 18.10.2020 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» про відступлення права вимоги, Договору факторингу № 250521-фк від 25.05.2021 між ТОВ «Фінпром маркет» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про відступлення права вимоги, на які посилається приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису; відсутній документ, який підтверджує безспірність стягнення.

У виконавчому напису до зазначеної суми заборгованості увійшли: 49478,81 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 84804,65 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 68641,73 заборгованість за штрафами; 50,00 грн. за вчинення виконавчого напису, що становить 202975,19 грн.

Вказує, що заборгованість за виконавчим написом є спірною. Крім того, з моменту закінчення строку кредитного договору минуло більше трьох років.

Також, посвідчуючи виконавчий напис, нотаріус керувався Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 806/20084/14 визнано нечинним п. 2 вказаної Постанови Кабінету Міністрів України.

Крім того, кредитний договір укладався на строк до 23.04.2014 року, було звернуто стягнення на предмет застави автомобіль «Форд Фієста», 2006 року випуску, рішення було виконано через виконавчу службу.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 110906, вичинений 08.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості розміром 202975,19 грн. та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою судді від 14.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь, пояснень третіх осіб).

У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат Яркіна О.В. не з`явилася, направила до суду заяву з проханням слухати справу в її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав.

Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець Проценко А.Ю. у судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, письмових пояснень на позов треті особи до суду не надавали.

За загальним правилом, що закріплене у ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки у судове засідання учасники справи не явилися, у порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

23.04.2007 між ОСОБА_1 та ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір про відкриття кредитної лінії № 9-1450-047-АЛ, відповідно до якої позивач отримала кредит розміром 6648,00 грн. строком до 23.04.2014 (а.с. 8-11).

08.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 110906, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 202975,19 грн. на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на підставі Договору факторингу № 00321-b від 16.02.2018р., укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про відступлення права вимоги, Договору факторингу № 1/ФІК від 15.10.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія з управліннями активами» про відступлення права вимоги, Договору факторингу № 1810202-ФК від 18.10.2020 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» про відступлення права вимоги, Договору факторингу № 250521-фк від 25.05.2021 між ТОВ «Фінпром маркет» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про відступлення права вимоги.

За вказаним виконавчим написом нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко А.Ю. відкрито виконавче провадження ВП № № 67522211 від 16.11.2021р.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 88 вказаного Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 1.2 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок), перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом п.п. 2.1, 2.2 гл. 16 цього Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

За вимогами п.п. 3.1, 3.2 гл. 16 зазначеного Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік № 1172).

Зазначеним Переліком № 1172, зокрема п. 2, на який наявне посилання у спірному виконавчому написі, передбачено, що для одержання виконавчого напису за Кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Дослідженням змісту спірного виконавчого напису встановлено, що приватним нотаріусом не було дотримано вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення виконавчих написів.

Так, нотаріусом не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема розміру основної суми боргу та відсотків за користування кредитом, комісії, штрафу та пені.

В постанові Верховного Суду від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15-ц зазначено, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17.

Так, у виконавчому написі нотаріуса вказано період заборгованості, за який здійснюється стягнення - з 25.05.2021 по 03.06.2021, в той час як кредит надавався з 23.04.2007 по 23.04.2014р.

Відповідач, з урахуванням засад змагальності цивільного процесу, не надав суду розрахунку заборгованості із зазначенням про погашення ОСОБА_1 певних сум за кредитним договором, а також дат сплати, дати надсилання боржникові вимоги про сплату заборгованості, що унеможливлює перевірку утворення заборгованості, дотримання вищезазначеного трирічного строку з дня виникнення права вимоги за кредитним договором.

Також від відповідача не надходило заяв або клопотань про витребування доказів вищезазначених обставин.

Разом із тим, суд зауважує, що за договором в якому визначено погашення кредиту щомісячними платежами та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредитних коштів в повному обсязі - зі спливом терміну дії договору.

Так, за змістом статей 261, 530, 631 ЦК України у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов`язання вправі заявити вимоги про стягнення несплачених до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячних платежів з процентами в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. Зазначена правова позиція відображена у правових висновках Верховного Суду України (постанови від 12 грудня 2012 р., 7 березня 2013 р., 6 листопада 2013 р., 19 березня 2014 р. № 6-20цс14).

Також суд вважає слушними посилання позивача на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 806/20084/14, залишену без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 (провадження № К/800/6492/17, К/800/7651/17), якою визнано не чинною Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662, якою до Переліку № 1172 було внесено зміни, зокрема, доповнено вказаний перелік розділом 2 після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Таким чином, станом на час вчинення вказаного виконавчого напису відповідні положення вказаного пункту Переліку № 1172, що регулювали стягнення заборгованості за кредитними договорами на підставі виконавчих написів нотаріусів, не були чинними, а тому нотаріус не мала правових підстав посилатись на них в обґрунтування вчинення виконавчого напису.

Отже, враховуючи, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, а також, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, суд доходить висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги ОСОБА_1 - такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ч.ч. 2-4 ст. 137, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір розміром 908,00 грн. за подання цього позову до суду.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3).

Ст. 137 ЦПК України передбачає підстави та порядок вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 в справі №826/1216/16.

Опис робіт, виконаних адвокатом, договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше) суду не наданий, тому в цій частині вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19, 89, 141, 244-245, 259, 264, 265, 272-273, 274-279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Антон Юрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 110906, вичинений 08.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості розміром 202975,19 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» () на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Добрєв М. В.