Постанова

Іменем України

18 травня 2022 року

м. Київ

справа № 396/1545/18

провадження № 61-20847св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - виконавчий комітет Новоукраїнської міської ради, як орган опіки і піклування, в інтересах малолітнього ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - служба у справах дітей Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка підписана представником ОСОБА_4 , на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 16 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Чельник О. І., Єгорової С. М., Черненка В. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року виконавчий комітет Новоукраїнської міської ради, як орган опіки і піклування, в інтересах малолітнього ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . До 12 жовтня 2018 року проживали за адресою: АДРЕСА_1 , а зараз проживають за адресою: АДРЕСА_2 . 09 серпня 2018 року до служби у справах дітей виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради надійшло повідомлення з КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги» Новоукраїнської районної ради про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , перебуваючи разом з дитиною ОСОБА_1 за місцем мешкання по АДРЕСА_1 , діючи умисно, систематично не виконували покладені на них батьківські обов`язки щодо піклування про здоров`я та фізичний розвиток своєї малолітньої дитини, не забезпечували належне та достатнє харчування дитини, а також спеціалізоване лікування.

Зокрема, з березня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не допускали медичний персонал для огляду їх малолітнього сина ОСОБА_1 . Крім того, під час патронажу над дітьми, при відвідуванні 09 серпня 2018 року медичними працівниками Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Новоукраїнської районної ради малолітнього ОСОБА_1 для огляду, батько ОСОБА_2 категорично відмовився впускати їх у будинок. Лише в ході бесіди погодився показати медичним працівникам свого сина ОСОБА_1 , який перебував у тяжкому стані, був забруднений, виснажений, мав прояви психо-моторного розвитку, гіпотрофію тяжкого ступеню (кахексія), залізо-дефіцитну анемію з ознаками недоглянутості. Проте, на рекомендацію медичних працівників щодо термінової госпіталізації малолітнього ОСОБА_1 на стаціонарне лікування, батьки категорично відмовилися.

Разом з тим, в ході перевірки працівниками Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради оцінки потреб дитини та цільового використання допомоги при народженні дитини відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , встановлено, що кошти сім`я ОСОБА_2 витрачає нецілеспрямовано, на задоволення власних потреб. На момент перевірки не пред`явлено для огляду ні продуктів харчування для дитини, ні дитячих сумішей тощо.

Таким чином, своїми умисними систематичними протиправними діями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 упродовж червня - серпня 2018 року злісно не виконували встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що проявилось у невжитті заходів щодо її лікування, безпідставному обмеженні в харчуванні та штучному створенні незадовільних побутових умов, що призвело до ряду захворювань малолітнього ОСОБА_1 у вигляді гострого фарингіту, затримки фізичного розвитку - дистрофії, гострого бронхіту, гострої позалікарняної правобічної пневмонії, дисбіозу кишківника, гепатомегалії, мінімальної мозкової дисфункції, церебрастенічного синдрому, ентеробіозу.

У результаті неналежного догляду за дитиною, систематичного ухилення з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від виконання покладених на них обов`язків по догляду та утримання малолітнього сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спричинено тяжкі наслідки здоров`ю дитини у вигляді: гострого фарингіту, затримки фізичного розвитку - дистрофії, гострого бронхіту, гострої позалікарняної правобічної пневмонії, дисбіозу кишківника, гепатомегалії, мінімальної мозкової дисфункції, церебрастенічного синдрому, ентеробіозу, та відповідно до ухвали Новоукраїнського районного суду від 10 серпня 2018 року про надання дозволу на проникнення до житла та володіння особи працівники служби госпіталізували вказану дитину до Кіровоградської обласної дитячої лікарні.

Наразі Новоукраїнським ВП ГУНП проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статею166 КК України.

На підставі викладено просили:

позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_1 ;

стягнути аліменти з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на малолітнього сина ОСОБА_1 на користь виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради як органу опіки і піклування, шляхом внесення на особистий рахунок дитини, починаючи стягнення від дня набрання рішенням суду законної сили, у розмірі 1/4 частини всіх їх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, і до досягнення повноліття сина ОСОБА_9 , до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 06 листопада 2018 року позов виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради як органу опіки і піклування в інтересах малолітнього ОСОБА_1 задоволено.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь органу опіки та піклування виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради в особі служби у справах дітей, шляхом внесення на особовий рахунок дитини, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, і до досягнення повноліття сина ОСОБА_9 , до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь органу опіки та піклування виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради в особі служби у справах дітей, шляхом внесення на особовий рахунок дитини, у розмірі 1/4 частини всіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, і до досягнення повноліття сина ОСОБА_9 , до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнення аліментів із відповідачів розпочато з 21 серпня 2018 року. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з метою якісного, належного захисту прав малолітнього ОСОБА_1 слід застосувати крайній захід батьківської відповідальності, у зв`язку із наявністю виключних підстав, таких як категоричного небажання вжити необхідних зусиль для відвернення існуючої загрози для життя та здоров`я їх малолітнього сина.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відсутність інформації щодо майнового стану відповідачів та те, що вони позбавлені батьківських прав, не звільняє відповідачів від обов`язку щодо утримання дітей. Враховуючи викладене стягнув щомісячно з відповідачів аліменти на користь позивача на малолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дати пред`явлення даного позову та до досягнення сином ОСОБА_9 повноліття, до 12 жовтня 2032 року.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 16 листопада 2021 року у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 06 листопада 2018 року відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що відповідно до вимог частини другої статті 358 ЦПК України річний строк апеляційного оскарження, при відсутності винятків, є присічним і поновленню не підлягає, суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував висновки щодо норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №361/161/13-ц. Суд встановив, що з моменту, коли особа дізналася про рішення суду, тобто з 31 січня 2019 року, ОСОБА_3 мала реальну можливість визначитись зі своїми правами та в межах визначеного законом строку подати апеляційну скаргу. Крім того, апеляційна скарга подана до суду 13 жовтня 2021 року, тобто більш ніж через 2 роки та 11 місяців після постановлення рішення, обставин, які об`єктивно перешкоджали подати апеляційну скаргу в межах строку, не встановлено.

Аргументи учасників справи

ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку 21 грудня 2021 року подала через Кропивницький апеляційний суд до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Гольфіндером С. К., на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 16 листопада 2021 року, у якій просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та повернути справу для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції вона просила поновити строк посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 не могла подати апеляційну скаргу в установлений законом строк, оскільки мала поважні причини та обставини непереборної сили. Посилалася на обставини щодо розгляду кримінального провадження відносно відповідача. Також зазначала, що призначені для надання безоплатної вторинної правової допомоги адвокати в інтересах ОСОБА_3 апеляційної скарги не склали та не подали. Також було зазначено, що з 11 березня 2020 року Урядом в Україні запроваджено карантин, що завадило відповідачу вчасно подати відповідну апеляційну скаргу та строк на апеляційне оскарження пропущений також у зв`язку з карантинними обмеженнями. На думку ОСОБА_3 судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали від 16 листопада 2021 року порушені норми процесуального права. Зазначає, що вона та її представник, належним чином обґрунтували поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження та обставини непереборної сили, що унеможливлювали подати апеляційну скаргу у визначений законом строк. Судом апеляційної інстанції не взято до уваги письмові докази поважності пропуску строку на апеляційне оскарження та не обґрунтовано їх допустимість чи недопустимість при вирішенні питання поновлення строку на апеляційне оскарження.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 січня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Особа, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 12 січня 2022 року указані недоліки було усунуто.

Ухвалою Верховного Суду від 09 лютого 2022 року поновлено ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження ухвали Кропивницького апеляційного суду від 16 листопада 2021 року та відкрито касаційне провадження у справі.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 09 лютого 2022 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права).

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

06 листопада 2018 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області ухвалено рішення у справі, відомості про дату складення повного тексту відсутні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (частини перша та друга статті 354 ЦПК України).

Як свідчить тлумачення частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

13 жовтня 2021 року ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою за підписом представника ОСОБА_4 . В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначила, що мала поважні причини та обставини непереборної сили - протягом шести місяців після ухвалення рішення тривало досудове розслідування кримінального провадження щодо неї та її чоловіка, її позбавили соціальних виплат від держави, адвокат, з яким було укладено договір на правову допомогу, не подав апеляційну скаргу як обіцяв. Крім того, на території України з 11 березня 2020 року введений карантин.

Отже, апеляційна скарга подана до суду більш ніж через 2 роки та 11 місяців після постановлення оскарженого рішення.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 01 листопада 2021 року відмовлено ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження за недоведеністю поважності зазначених причин його пропуску, апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без руху для усунення недоліків, а саме, запропоновано надати до апеляційного суду заяву про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням поважних підстав для його поновлення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 отримала рішення суду першої інстанції 31 січня 2019 року, тобто мала реальну можливість визначитись зі своїми правами та в межах визначеного законом строку подати апеляційну скаргу.

На виконання вимог ухвали 01 листопада 2021 року ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , подав до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому повторно зазначив, що ОСОБА_3 оскаржити рішення в установлений законом строк не могла, оскільки мала поважні причини та обставини непереборної сили. Повторно вказав, що призначені для надання безоплатної вторинної правової допомоги адвокати в інтересах ОСОБА_3 апеляційної скарги не склали та не подали.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 грудня 2021 року в справі № 653/1986/19(провадження № 61-15001св21) зроблено висновок, що «під час оцінки поважності причин пропуску строку слід звертати увагу не лише на об`єктивні, а й суб`єктивні чинники, зокрема поведінку особи, що свідчить про її наміри реалізувати процесуальні права. Згідно з усталеною судовою практикою поважними визнаються обставини, які виникли або тривали протягом строку звернення до суду оскарження, є об`єктивними, не залежать від дій особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами для своєчасного звернення до суду в конкретній справі».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 грудня 2021 року в справі № 753/13128/15-ц (провадження № 61-6000св21) вказано, що «згідно із частиною другою статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили. Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_2 пропустив річний строк звернення до суду з апеляційною скаргою і матеріали цивільної справи не містять доказів виникнення обставин непереборної сили, які унеможливили його своєчасне звернення до суду із апеляційною скаргою».

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Встановивши, що ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу 13 жовтня 2021 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, про розгляд справи повідомлялась, приймала участь, обставини непереборної сили не доведені, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Згідно частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що ухвала апеляційного суду прийнята без додержання норм процесуального права і зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржене судове рішення без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка підписана представником ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 16 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук