Справа № 161/1278/22
Провадження № 2/161/1675/22
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 травня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Пушкарчук В.П.

за участю секретаря судового засідання Фурман Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька,-

В С Т А Н О В И В:

26.01.2022 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька. Свої вимоги мотивує тим, що він є батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . На даний час він є пенсіонером, непрацездатним і потребує допомоги. Вказує, що постійно хворіє різними хворобами, важко пересувається, потребує лікування на постійній основі. Самостійно себе утримувати сам не в змозі, оскільки не вистачає доходів.Разом з тим, матеріально допомагає своєму сину ОСОБА_1 , який інвалідом І групи. На сьогоднішній день, в цілях санаторно-курортного лікування, останній знаходиться на тимчасовому перебуванні у реабілітаційному комплексі «Агапе». У свою чергу, його сини, відповідачі по справі, не надають йому належної матеріальної допомоги, хоча мають заробіток та можливість надавати матеріальну допомогу.Відповідачі по справі проживають разом з ним, комунальні послуги не сплачують, витрати по оплаті комунальних послуг несе він. На підставі наведеного просить суд, стягнути з відповідачів на його утримання аліменти в розмірі по 2000 грн. з кожного, щомісячно, від дня подання позовної заяви і довічно.

Позивач у судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, причини неявки суду неповідомили.

Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Дана обставина підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, №№ витягу 7 та 9 відповідно.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 СК України, особа є такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка, крім іншого, не забезпечена прожитковим мінімумом.

Як вбачається з матеріалів справи позивач перебуває на обліку в Луцькому об`єднаному управлінні ПФУ в Волинській області та отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.05.2021 року по 31.10.2021 року становить 25486, 30 грн. (4235, 25 грн щомісячно). Дана обставина підтверджується довідкою про доходи № 296910 від 28.10.2021 року.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі.

Положеннями ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України).

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання, стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей.

Судом встановлено, що розмір пенсії позивача станом на травень-жовтень 2021 року становить 4253, 95 грн. на місяць, що перевищує прожитковий мінімум для осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік».

Оскільки, позивач, хоч і є непрацездатним, проте отримує пенсію, що є більшою ніж встановлений законом прожитковий мінімум, а тому ОСОБА_1 на даний час, не є особою, яка має право на аліменти в силу вимог ст. 202 СК України.

Посилання позивача, що він потребує значних коштів на лікування не є підставою для задоволення позову, оскільки зазначені витрати в разі їх доведення можуть бути стягнуті з відповідача за позовними вимогами в порядку ст.203 СК України, а саме шляхом пред`явлення позову про стягнення додаткових витрат на утримання батьків, а не шляхом пред`явлення позову про стягнення аліментів в порядку ст. 202 СК України.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з приписами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частин 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю вимог.

За даною категорією справ позивач звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі підлягають компенсації за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 263-265, 354, ЦПК України, на підставі ст.ст. 202-206 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомо.

ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомо.

Повний текст рішення складений 26 травня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук