Справа № 127/8793/22
УХВАЛА

19 травня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіна І.А. розглянувши матеріали цивільного позову ОСОБА_1 до судді Вінницького міського суду Гайду Г.В., прокурорів Вінницької окружної прокуратури Посвалюка Я.І., Іванішина Д.В., старшого слідчого СВ Лівобережного відділення поліції Вінницького відділення поліції ГУНП у Вінницькій області Пахольчак Анни Александрівни, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди заподіяної неправомірними та незаконними діями, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження Вінницького районного суду Вінницької області було подано позовну заяву ОСОБА_1 до судді Вінницького міського суду Гайду Г.В., прокурорів Вінницької окружної прокуратури Посвалюка Я.І., Іванішина Д.В., старшого слідчого СВ Лівобережного відділення поліції Вінницького відділення поліції ГУНП у Вінницькій області Пахольчак Анни Александрівни, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди заподіяної неправомірними та незаконними діями.

Дослідивши матеріали позову, враховую, що як відповідача по справі позивач, зокрема, зазначив суддю Вінницького міського суду Гайду Г.В.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, суд вважає, що позивачу слід відмовити у відкритті провадження у справі, на підставі п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України , так як дана заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 Цивільного процесуального Кодексу України ( далі- ЦПК України), суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Згідно до положень ч.1 ст.2 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право".

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі положень ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно до ч.ч.1,2 ст.8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців третього, четвертого, п`ятого статті 248-3 Цивільного процесуального кодексу України та за конституційними зверненнями громадян ОСОБА_2 і ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення абзацу четвертого статті 248-3 Цивільного процесуального кодексу України (справа щодо конституційності статті 248-3 ЦПК України) від 23 травня 2001 року N 6-рп/2001, вбачається , що положення абзацу четвертого статті 248-3 Цивільного процесуального кодексу України ( в редакції 1963 року) про те, що судам не підвідомчі скарги "на акти і дії службових осіб суду, якщо законодавством встановлено інший порядок оскарження", що треба розуміти так, що судами не розглядаються скарги громадян у порядку, передбаченому главою 31-А цього Кодексу, на акти і дії суддів, пов`язані із здійсненням правосуддя, оскарження яких встановлюється відповідним процесуальним законодавством України. Акти, дії або бездіяльність осадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності, можуть бути оскаржені громадянами в судовому порядку відповідно до глави 31-А Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 12 червня 2009 року «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів», у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб`єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв`язку з розглядом судових справ.

Аналогічне роз`яснення міститься і у п.22 роз`яснень Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України № 8 від 20 травня 2013 року.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

Тому, враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов не підлягає до розгляду в порядку цивільного судочинства, а отже, в прийняття позовної заяви до провадження слід відмовити.

Керуючись п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України , суддя-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до судді Вінницького міського суду Гайду Г.В., прокурорів Вінницької окружної прокуратури Посвалюка Я.І., Іванішина Д.В., старшого слідчого СВ Лівобережного відділення поліції Вінницького відділення поліції ГУНП у Вінницькій області Пахольчак Анни Александрівни, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди заподіяної неправомірними та незаконними діями в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з моменту її винесення.

Суддя І.А. Ганкіна