Провадження № 2/243/264/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

13 січня 2022 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя Фалін І.Ю.

за участю секретаря судового засідання Олещенко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 13 в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

30.09.2021 року акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (далі АТ «А-БАНК», Банк) звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 03.07.2017 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, складають між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору.

Відповідач, зі свого боку, не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до Умов Договору, в результаті чого станом на 18.09.2021 року ОСОБА_1 має заборгованість перед Банком на загальну суму 63976,08 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 48103,30 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 15872,78 грн.

Позивач неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу СМС-повідомлень та дзвінків з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання, однак на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, що є порушенням законних прав АТ «А-БАНК».

Посилаючись на наведене вище, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.07.2017 року у розмірі 63976,08 грн., яка утворилась станом на 18.09.2021 року та складається із заборгованості за кредитом в сумі 48103,30 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 15872,78 грн., а також стягнути з відповідача на користь Банку понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн.

Представник позивача, АТ «А-БАНК», в судове засідання не з`явився, та позивач просив розглядати справу без участі їх представника.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.07.2017 року відповідач ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 03.07.2017 року, укладеним між АТ «А-БАНК» та ОСОБА_1 , наданим позивачем, розмір заборгованості за кредитом станом на 18.09.2021 року складає суму 63976,08 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 48103,30 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 15872,78 грн. У графі розрахунку «Процентна ставка (поточна)» зазначено 46,8 %.

08.11.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, згідно з яким ОСОБА_1 позовні вимоги Банку не визнає, посилаючись на те, що 03.07.2017 року він в магазині «Цитрус» в АДРЕСА_1 , через представника АТ «А-БАНК» оформив строковий кредит для придбання мобільного телефону на суму 3219,00 грн., терміном на 6 місяців з відсотковою ставкою 0,12 % річних. Відповідачу було встановлено графік погашення кредиту та надано Паспорт кредиту про умови кредитування А-Банку. ОСОБА_1 виконав вказані зобов`язання та погасив кредит на суму 3220,19 грн., після чого отримав смс-повідомлення від банку з текстом про повне погашення споживчого кредиту за договором. 30.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» для покупки мобільного телефону, де знов оформив строковий кредит через представника АТ «А-БАНК» на суму 3099,99 грн. терміном на 6 місяців з процентною ставкою 0,12 % річних та процентом за користування кредитом 3,8 %. ОСОБА_1 також було встановлено графік погашення кредиту та надано Паспорт кредиту про умови кредитування А-Банку. Свої зобов`язання з повернення кредитних коштів в сумі 3099,99 грн. відповідач виконав, після чого отримав смс-повідомлення від банку з текстом про повне погашення споживчого кредиту за договором. Банк неодноразово направляв ОСОБА_1 досудові вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором в тижневий термін з дня отримання цього повідомлення, а отже Банк змінив строк виконання основного зобов`язання, та право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося після пред`явлення до позичальника вимог на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а отже у кредитора відсутні підстави для нарахування боржнику процентів за кредитом після направлення вимог. Крім цього, відповідач зауважив, що Умови та Правила не містять його підпису про ознайомлення з ними, а відтак їх не можна вважати складовою частиною кредитного договору та досягнення між сторонами згоди щодо всіх його істотних умов, зокрема наявності у позичальника зобов`язання сплачувати проценти за користування кредитом. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти не повернуті в добровільному порядку, Банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника повернути фактично отриману суму кредиту. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на Витяг з Умов та Правил, однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про відкриття рахунку та приєднання до Умов та Правил. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила, наданий Банком Витяг з цих Умов та Правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору. При цьому, в підписаній відповідачем анкеті-заяві не визначено розмір відсоткової ставки за користування кредитом. Надані Банком Умови та Правила надання банківських послуг в А-Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору. Відповідач також зауважив, що до спливу терміну дії наданої АТ «А-БАНК» картки № 667699, дійсної до 03.2021 року, та після вказаного строку, Банком нараховувались відсотки за користування кредитом, хоча після закінчення терміну дії картки, вона не перевипускалась. З огляду на викладене ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні позовних вимог АТ «А-БАНК», звільнити його від стягнення судових витрат на підставі Закону України «Про судовий збір» як учасника бойових дій та розірвати кредитний договір, укладений з АТ «А-БАНК».

У підтвердження вказаної у відзиві інформації відповідачем надано суду:

- копію посвідчення серії НОМЕР_1 від 10.10.2017 року, яке надає ОСОБА_1 право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій;

- заяву позичальника АВН0F896 від 03.07.2017 року, паспорт кредиту про умови кредитування А-Банку та сукупну вартість споживчого кредиту від 03.07.2017 року, а також графік погашення кредиту до договору № АВН0F896 від 03.07.2017 року, згідно з якими ОСОБА_1 звернувся до Банку із заявою про надання йому строкового кредиту на суму 3219,00 грн. на строк з 03.07.2017 року по 02.01.2018 року включно, з відсотковою ставкою 0,12 % річних, на оплату вартості товару, а саме мобільного телефону M3 Note 32Gb god Meizu загальною вартістю з гарантійним ремонтом - 4599,00 грн.;

- заяву позичальника АNW1R773 від 30.12.2017 року, паспорт кредиту про умови кредитування А-Банку та сукупну вартість споживчого кредиту, а також графік погашення кредиту до договору № АNW1R773 від 30.12.2017 року, згідно з якими ОСОБА_1 звернувся до Банку із заявою про надання йому строкового кредиту на суму 3098,90 грн. на строк з 30.12.2017 року по 29.06.2018 року включно, з відсотковою ставкою 0,12 % річних, на оплату вартості товару, а саме смартфону XIAOMI Redmi 4A загальною вартістю 4098,90 грн.

У відповідь на наданий ОСОБА_1 відзив від АТ «А-БАНК» надійшли заперечення № 20211116АВАВН57, згідно з якими Банк посилається на те, що відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під розпис про факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, а отже ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та погодився з ними, оскільки вказаний договір є договором Оферти. Наявна у відповідача заборгованість за кредитом нарахована у відповідності до умов кредитування, які складаються з Анкети-Заяви, тарифів та Умов і Правил, актуальна копія яких була додана до позову. Банк у своїх запереченнях звертає увагу суду на те, що ініціатором встановлення або зміни кредитного ліміту може бути як Банк, так і сам клієнт, та заборгованість виникла в результаті витрачання кредитних коштів, а встановлення кредитного ліміту є лише можливістю їх використання, а не обов`язком клієнта.

До заперечень позивачем також надано суду роздруківку фотознімку від 03.07.2017 року, на якому зображений відповідач ОСОБА_1 з банківською карткою, що також є одним з підтверджень факту звернення відповідача до Банку з метою отримання банківських послуг.

У відповідності до довідки Банку, ОСОБА_1 за договором від 03.07.2017 року, внутрішньобанківський номер SAMABWFC5, було відкрито рахунок № НОМЕР_2 та надано картку № НОМЕР_3 , видану 03.07.2017 року, строком дії до березня 2021 року.

Згідно з довідкою за лімітами від 24.11.2021 року, встановлений ОСОБА_1 кредитний ліміт поступово збільшувався до 48103,30 грн.

Як вбачається з виписки руху коштів за карткою № НОМЕР_4 , відкритою на ім`я ОСОБА_1 , за період з 03.07.2017 року по 24.11.2021 року, відповідач активно користувався кредитними коштами, знімав готівку, проводив розрахунки за допомогою терміналів самообслуговування, періодично поповнював картковий рахунок, здійснював інші платежі, тощо.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «АКЦЕНТ-БАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як вбачається з позовної заяви та розрахунку заборгованості за договором № б/н від 03.07.2017 року, укладеного між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_1 , починаючи з дати укладення кредитного договору відповідачу встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік, однак, відповідно до наданої Банком у підтвердження позовних вимог Анкети-заяви про приєднання о Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 03.07.2017 року, процентна ставка в останній, в тому числі в розмірі 46,80 % на рік, не зазначена.

Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Однак, з такими посиланнями позивача суд не може погодитись з наступних підстав.

Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті банку неодноразово змінювалися самим банком в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», який наданий позивачем у підтвердження заявлених позовних вимог, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за прострочене користування кредитними коштами та пені, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом з наданих позивачем до суду документів, відповідачем підписана Анкета-заява, яка містить загальні дані про відповідача та не відображає жодної інформації щодо умов, на яких йому надаються кредитні кошти, їх суми та строки повернення.

Наданий позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» не містить підпису відповідача, а тому не є доказом того, на яких саме умовах отримав відповідач у користування кредитні кошти.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов та правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказані позивачем обставини.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 15872,78 грн. задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 48103,30 грн., суд виходить з наступного.

Як вже було зазначено вище, встановлений відповідачу з дати укладення кредитного договору кредитний ліміт поступово збільшувався, та остаточна сума кредитного ліміту, встановлена ОСОБА_1 48103,30 грн.

Відповідно до виписки за картковим рахунком відповідача за період з 03.07.2017 року по 24.11.2021 року, останній користувався кредитними коштами, та враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті в повному обсязі станом на момент звернення до суду з позовом, а також враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а саме - кредитного ліміту в сумі 48103,30 грн.

Відповідач у своєму відзиві не заперечує сам факт отримання ним кредитних коштів, та оскільки ОСОБА_1 використані кредитні кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повертає, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 48103,30 грн. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), та у постанові Верховного Суду № 176/216/19 від 09.09.2020 року.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Як вбачається з відзиву відповідача на позовну заяву, останній просив звільнити його від стягнення судових витрат на підставі Закону України «Про судовий збір» як учасника бойових дій, та у підтвердження свого статусу надав копію посвідчення серії НОМЕР_1 від 10.10.2017 року, яке надає ОСОБА_1 право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Однак, суд вважає вказані твердження ОСОБА_1 щодо необхідності звільнити його від стягнення судового збору такими, що не ґрунтується на нормах Закону, з огляду на наступне.

Судовий збір це грошова сума, яку сплачує особа, яка звертається до суду. Розмір судового збору визначається законом і залежить від об`єктивних ознак позову (заяви), правовідносин, з яких він виник, і предмету позову. Умови сплати судового збору однакові і рівні для всіх позивачів, а пільги щодо його сплати передбачені безпосередньо законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» (у редакції від 03.10.2017 № 2147 VIII).

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено пільги щодо сплати судового збору. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Водночас ця норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, у яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їхнього життєзабезпечення та членів їхніх сімей встановлені Законом України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Статтею 22 цього Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їхнім соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг, наданих учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначений у ст. 12 цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674 VI слід враховувати предмет та підстави позову, перевіряти, чи стосується така справа захисту прав такої особи з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551 XII.

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 9901/311/19 та в постанові Верховного Суду від 19.10.2020 у справі № 240/934/20.

Аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про сплату судовий збір» в сукупності з частиною другою статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій, закріплених законодавством, саме через набуття такого статусу. Але статус учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати судового збору з усіх спорів.

В цьому випадку вирішується питання про порушення прав саме позивача АТ «А-БАНК», що виразилось у неповерненні відповідачем отриманих на підставі укладеного між Банком та ОСОБА_1 кредитного договору грошових коштів, з огляду на що суд не бачить підстав для звільнення відповідача від стягнення судового збору.

Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача у розмірі 48103,30 грн.

Отже процентне співвідношення задоволених вимог становить 75,19 % (48103,30 грн. (задоволені вимоги) * 100% / 63976,08 грн. (заявлені позовні вимоги )).

Із задоволених позовних вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 1706,81 грн. (2270,00 грн. - сплачений судовий збір * 75,19 %), який слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Щодо заявленого відповідачем ОСОБА_1 у своєму відзиві клопотання про розірвання кредитного договору, укладеного між ним та Банком, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу його право на звернення до суду з такими вимогами в окремому порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 128, 131, 133, 141, 259, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , на користь акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на рах. № НОМЕР_6 , МФО № 307770, , заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.07.2017 року, яка утворилась станом на 18.09.2021 року та складається з тіла кредиту, в сумі 48103,30 грн. (сорок вісім тисяч сто три грн. 30 коп.), та витрати по сплаті судового збору в сумі 1706,81 грн. (одна тисяча сімсот шість грн. 81 коп.)

В задоволенні решти частини заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 20.01.2022 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.Ю. Фалін