Справа № 354/845/21
Провадження по справі № 2/354/205/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Ваврійчук Т.Л.

з участю секретаря судового засідання Старунчак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Яремчанського міського нотаріального округу Питлюка Василя Івановича про припинення договору іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Яремчанського міського нотаріального округу Питлюка В.І. про визнання припиненим договору іпотеки від 04 жовтня 2006 року, укладеного між ним та відповідачем, посвідченого нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Питлюком В.І., за реєстром №4349 та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про державну реєстрацію заборони №3845821 від 06 жовтня 2006 року на нерухоме майно-земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер земельної ділянки 83, кадастровий номер :16:007:0059 та запису про державну реєстрацію заборони на приміщення АДРЕСА_2 , що були внесені на підставі вказаного договору іпотеки від 04 жовтня 2006 року. В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 04 жовтня 2006 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, посвідчений нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Питлюком В.І., зареєстрований у реєстрі за №4349, з метою забезпечення виконання зобов`язань перед іпотекодержателем щодо повернення позики у розмірі 300000 грн., та сплати відсотків за користування позикою у розмірі 7% щомісячно з кінцевим терміном погашення позики до 04 грудня 2006 року. Відповідно до вказаного іпотечного договору накладена заборона на відчуження зазначеного у договорі нерухомого майна- нежитлового приміщення АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0,4000 га, що розташована за адресою уч. Село у с. Яблуниця. Маючи намір повернути отримані в позику кошти позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням зустрітися для погашення боргу, проте останній постійно відтерміновував дану зустріч. З листопада 2006 року його вимоги про виконання грошового зобов`язання були усними, однак в подальшому він змушений був надсилати відповідачу листи з вимогою виконати взяте на себе зобов`язання та прийняти від нього виконання зобов`язання за договором позики, а також звертався до нотаріуса з метою передати ОСОБА_2 відповідну вимогу. 01 липня 2020 року він звернувся до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки, однак у вчиненні зазначеної нотаріальної дії було відмовлено із посиланням на те, що дана земельна ділянка перебуває під забороною відчуження згідно вищезазначеного іпотечного договору. Вважає, що дії відповідача щодо відмови зустрітись зі ним для повернення коштів, а також відсутність з його боку будь-якої вимоги про повернення коштів свідчать про порушення останнім зобов`язання, що має свої наслідком односторонню відмову позивача від даного зобов`язання та його фактичне припинення в силу вимог ст.ст.127, 615 ЦК України, а тому відповідно до положень ст.17 Закону України «Про іпотеку» у зв`язку із припиненням основного зобов`язання іпотека теж є припиненою. Наявність обтяження іпотекою та заборони на відчуження належного йому на праві власності нерухомого майна створює йому перешкоди у реалізації своїх повноважень власника щодо розпорядження даним майном. Із урахуванням наведеного позивач просить заявлені ним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 14 червня 2021 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 16 грудня 2021 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Романенчук А.В. у судове засідання не з`явились. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, в якій зазначено, що заявлені позовні вимоги позивач підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, з наведених підстав.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов не подав.

Від третьої особи приватного нотаріуса Яремчанського міського нотаріального округу Питлюка В.І. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що 04 жовтня 2006 року між ОСОБА_1 (Іпотекодавець) та ОСОБА_3 (Іпотекодержатель)був укладений договір іпотеки, посвідчений нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Питлюком В.І., за реєстром № 4349.

Відповідно до п.п.1-2 вказаного договору предметом даного договору є надання Іпотекодержателем Іпотекодавцю позики та передача Іпотекодавцем Іпотекодерждателю в іпотеку нерухомого майна, зазначеного у п.5 договору, в забезпечення виконання зобов`язань Іпотекодавцем перед Іпотекодержателем, в силу чого Іпотекодержатель має право в разі невиконання Іпотекодавцем зобов`язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця.

За цим договором іпотекою забезпечується виконання Іпотекодавцем зобов`язань перед Іпотекодержателем щодо повернення позики в сумі 300000 грн. та сплати відсотків за користування позикою у розмірі 7% щомісячно з кінцевим терміном погашення позики до 4 грудня 2006 року.

Відповідно до п.5 іпотечного договору в забезпечення виконання за цим договором Іпотекодавець надав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме:нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , загальною площею 581,2 кв.м., яке належить йому на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Питлюком В.І. 18.03.2006 року, за реєстром № 860, зареєстрованого Коломийським МБТІ 04.05.2006 року за реєстраційним номером 2068567 та земельну ділянку площею 0, 4000 га, цільове призначення- для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 , площею 0, 4000 га та належить Іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №305828, виданого 22 травня 2006 року Яблуницькою сільською радою на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Питлюком В.І. 18.03ю2006 року за реєстром №863.

Згідно п.п.24-25 даний іпотечний договір діє до повного виконання Іпотекодавцем зобов`язань за цим договором та всіма додатковими угодами до нього. Дострокове розірвання договору допускається лише за згодою сторін.

За умовами п.п.15.5-15.6 іпотечного договору з метою задоволення своїх вимог Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених цим договором, вони не будуть виконані; у разі порушення Іпотекодавцем обов`язків за цим договором Іпотекодержатель має право вимагати дострокового повернення позики а в разі невиконання-звернути стягнення на предмет іпотеки; звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань за цим договором у випадках:порушення Іпотекодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору та всіх додаткових угод до нього; виявлення Іпотекодержателем погіршення стану предмету іпотеки та/або його нецільового використання або зменшення вартості понад норм нормального фізичного зносу, або фактичної часткової відсутності предмету іпотеки; встановлення невідповідності дійсності відомостей, що містяться в цьому договорі; смерті Іпотекодавця або визнання його недієздатним. Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки і в разі дострокового розірвання даного договору або зміни його умов, при наявності невиконаних зобов`язань на момент розірвання або внесення змін.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №214474601 від 01 липня 2020 року, на підставі вказаного договору іпотеки 06 жовтня 2006 року приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Питлюком В.І. внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним №3845821 про заборону на нерухоме майно земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою уч. Село, с. Яблуниця, кадастровий номер: :16:007:0059, реєстраційний номер:83.

14 жовтня 2008 року приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Питлюком В.І. посвідчено заяву ОСОБА_1 , за реєстром №3752, відповідно до якої останній уповноважив нотаріуса передати ОСОБА_2 , заяву із вимогою з`явитися 26 жовтня 2008 року на 10 год. до приватного нотаріуса Питлюка В.І. для отримання боргу за договором іпотеки, посвідченим 04 жовтня 2006 року, за реєстром №4379, а також попередження про те, що у разі відхилення даної пропозиції ОСОБА_1 змушений буде звернутися до суду для примусового отримання боргу.

Постановою приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської областиі Базюк Т.В. від 01 липня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії-посвідченні договору купівлі-продажу належної йому земельної ділянки загальною площею 0,4000 га, що розташована за адресою урочище Село у с. Яблуниця Івано-Франківської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :16:007:0059 з посиланням на те, що у відповідності до п.п.1.13 п.1 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у разі наявності заборони правочин про відчуження майна, обтяженого боргом, посвідчується лише у разі згоди кредитора і набувача на переведення боргу на набувача.

Позивачем також надано суду реєстр поштових відправлень №1 та квитацію відділення поштового зв`язку, які підтверджують факт відправлення кореспонденції на адресу ОСОБА_4 12 вересня 2008 року.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1-2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою.

Статтею 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст.ст.1,3 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

За змістом цієї статті звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов`язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, установлених договором або законом ч.ч.1,2 ст. 598 ЦК України.

Відповідно ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора-ч.1,4 ст.612 ЦК України.

Відповідно до ст..613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Наслідками прострочення для кредитора є те, що виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок; боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора; зменшення розміру збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо порушення сталося з вини кредитора.

Частиною першою ст.537 ЦК України визначено, що боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори або на рахунок ескроу в разі : відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку.

Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Таким чином, одностороння відмова від зобов`язання можлива у разі якщо це встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. При цьому, у разі якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, суд вправі зменшити розмір збитків та неустойки, які підлягають стягненню з боржника.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим законом.

Відповідне регулювання наведено також у статті 593 ЦК України.

Умовами договору іпотеки від 04 жовтня 2006 року визначено, що даний договір діє до повного виконання Іпотекодавцем зобов`язань за цим договором та всіма додатковими угодами до нього. Дострокове розірвання договору допускається лише за згодою сторін.

Вказаний договір не містить положень щодо права односторонньої відмови боржника від взятих на себе зобов`язань.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на неможливість виконання боргового зобов`язання у зв`язку із відмовою кредитора від прийняття належного виконання.

Разом з тим, на підтвердження заявлених позовних вимог ОСОБА_1 не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження факту виконання чи неможливості виконання взятого на себе грошового зобов`язання, забезпеченого іпотекою, у встановлений договором строк з незалежних від його волі причин.

Так, з долученої до позову нотаріально посвідченої заяви позивача від 14 жовтня 2008 року, вбачається, що датою зустрічі із кредитором з метою отримання боргу за договором іпотеки боржником вказане 28 жовтня 2008 року. Наведене свідчить про те, що на протязі двох років після настання терміну повернення позики, вказаного у договорі іпотеки, боргове зобов`язання ОСОБА_1 залишалось не виконаним і будь-яких доказів щодо причин його невиконання протягом зазначеного періоду часу позивачем не представлено.

Позивачем також не долучено доказів на підтвердження факту направлення та отримання кредитором зазначеної заяви від 14 жовтня 2008 року, оскільки наявний у матеріалах справи реєстр поштових відправлень датований 12 вересня 2008 року, тобто за місяць до звернення позивача до нотаріуса, а зазначеної у вказаному реєстрі кореспонденції, адресованої ОСОБА_4 , до позовної заяви не долучено.

До позову також не долучено будь-яких доказів того, що у період з моменту укладення договору іпотеки до звернення до суду із вказаним позовом боржником вживалися заходи, спрямовані на виконання взятих на себе зобов`язань, зокрема в порядку, визначеному ст.537 ЦК України шляхом внесення належних з нього кредиторові грошових коштів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори або на рахунок ескроу.

Твердження ОСОБА_1 щодо неодноразових звернень до кредитора з метою прийняти виконання його боргових зобов`язань є голослівними та не підтверджені жодними доказами.

Позивачем також не надано доказів звернення до кредитора із відповідним повідомленням про неможливість виконання взятих не себе зобов`язань у визначений іпотечним договором строк чи про відмову від виконання умов договору у зв`язку із простроченням кредитора, зокрема у період з 2008 року до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів на підтвердження підстав, наведених в обґрунтування заявлених позовних вимог, зокрема щодо неможливості виконання позивачем грошового зобов`язання у зв`язку із простроченням кредитора.

При цьому за відсутності доказів щодо припинення основного зобов`язання з повернення отриманих у позику коштів відсутні законодавчо визначені підстави для припинення іпотеки, яка є похідною від основного зобов`язання, а Законом України «Про іпотеку» не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як відмова від зобов`язання у зв`язку із простроченням кредитора.

Суд також звертає увагу на те, що виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (статті 3, 12-15, 20 ЦК України), у разі невизнання кредитором права іпотекодавця, передбаченого частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов`язання, таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України.

Отже, право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором.

Наведений правовий висновок сформульовано Верховним Судом України у постанові від 04 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14 та підтримано Верховним Судом в постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 695/3790/15-ц і постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 126/1056/15-ц.

Звертаючись до суду із позовом у цій справі, ОСОБА_1 у прохальній частині позовної заяви просив визнати іпотечний договір припиненим, разом з тим зі змісту зазначених підстав позову є очевидним те, що позивач, звертаючись до суду, обґрунтовував свої вимоги припиненням саме іпотеки за іпотечним договором як правовідношення, тобто похідного зобов`язання, а не самого договору іпотеки, як домовленості чи документа, тобто застосованої в іншому сенсі категорії «договір».

Виходячи з такого розуміння категорії «договір», вимога про визнання таким, що припинено, договору іпотеки, а також вимога про визнання такими, що припинилися правові відносини з іпотеки, є тотожними за своєю правовою природою та змістом.

Тому належним способом захисту прав іпотекодавця є саме визнання іпотеки за іпотечним договором, такою, що припинена, а не визнання припиненим іпотечного договору,

Разом з тим некоректне, з точки зору лінгвістики, формулювання вимог позову не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надміру формалізований підхід щодо дослівного розуміння вимог позову, як реалізованого способу захисту, суперечить завданням цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, а тому за встановлених обставин справи, суд не вбачає підстав для відмови у позові з посиланням на невірно обраний позивачем спосіб захисту.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто рішення суду може грунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом-ч. 6 ст.81 ЦПК України.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Враховуючи вищенаведене, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі у зв`язку із недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 525, 526, 546, 575, 593, 598-599, 625, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Яремчанського міського нотаріального округу Питлюка Василя Івановича про припинення договору іпотеки-відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Третя особа: приватний нотаріус Яремчанського міського нотаріального округу Питлюк Василь Іванович, місце знаходження: 78501, вул. С. Бандери, 8/1 м. Яремче Івано-Франківська область.

Повне рішення суду складено 25 травня 2022 року.

Головуючий суддя: Т.Л. Ваврійчук