Справа № 202/7326/20
Провадження № 2/202/121/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря судового засідання Калантаєнко Д.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , законного представника малолітньої дитини ОСОБА_4 ОСОБА_5 , треті особи: орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, Департамент адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач звернувся до суду із позовом за результатом розгляду якого, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив усунути йому, як власнику квартири АДРЕСА_1 , перешкоди у користуванні вказаною квартирою з боку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в особі опікуна ОСОБА_5 , шляхом визнання їх такими, що втратили право користування квартирою, знявши їх з реєстраційного обліку та стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн. та витрати на правову допомогу - 10 000,00 грн.

Заявлені вимоги були обґрунтовані тим, що 31 травня 2019 року позивач набув права власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом укладення договору купівлі продажу з ОСОБА_6 . На момент укладення вказаного вище правочину було перевірено реєстрацію інших осіб, в тому числі, дітей, відсутність яких підтверджувала довідка надана Головою ОК ЖБК №188. В подальшому позивач дізнався, що у придбаній ним квартирі зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 2013 року народження. Також позивачу стало відомо про наявність заборони вчиняти будь-які дії стосовно його квартири та зняття з реєстраційного обліку дитини ОСОБА_4 , 2013 року народження. Далі позивач довідався, що ОСОБА_3 була позбавлена батьківських прав відносно своєї доньки - ОСОБА_4 , 2013 року народження, опіку на ОСОБА_4 , 2013 року народження, спочатку було взято ОСОБА_7 , а згодом ОСОБА_5 , який на разі є законним представником дитини. Позивач з моменту набуття права власності на квартиру сплачує комунальні послуги, в тому числі, і за відповідачів, які за зареєстрованою адресою не проживають. Наразі позивач має намір розпорядитись нерухомим майно, однак реєстрація інших осіб позбавляє його цього права, що і стало передумовою для звернення позивача до суду (а.с. 1-21, 193-195).

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно довідки №42, виданої головою ОК «ЖБК №188», станом на 11 березня 2019 року, ніхто не проживає та не зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.30).

31 травня 2019 року ОСОБА_6 , як продавець, передала у власність, а ОСОБА_1 , як покупець, (далі - позивач) прийняв, за плату, квартиру АДРЕСА_1 (далі - квартира), що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. (а.с.22-23).

Пунктом 12 вказаного вище договору продавець повідомив, що момент підписання цього договору, малолітні/неповнолітні не мають права користування відчужуваним нерухомим майном.

В той же час, у відповідності до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих осіб №8058, виданої 20 серпня 2019 року Департаментом адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради, за адресою: квартира АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 20 жовтня 1992 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 29 серпня 2013 року. У вказаній довідці наявна відмітка про збереження житла за дитиною згідно листа служби у справах дітей №794 від 13 травня 2016 року, заборона щодо здійснення будь-яких дій щодо вказаної квартири та зняття з реєстрації дитини (а.с.31).

Між тим, у відповідності до актів про фактичне не проживання осіб від 14 вересня 2019 року, 24 січня 2020 року, 12 червня 2020 року, 15 жовтня 2020 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зареєстрована за адресою: квартира АДРЕСА_1 за місцем реєстрації не проживають (а.с.37-40).

За відомостями територіального органу ДМС про реєстрацію місця проживання, отриманого 28 грудня 2020 року на запит суду, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 16 квітня 2019 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.126).

Також, судом встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2016 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 29 серпня 2013 року була позбавлена батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 50).

Рішенням Індустріальної районної у місті Дніпрі ради Виконавчого комітету №05 від 24 січня 2017 року дитині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 167).

Листом №3602 від 9 грудня 2019 року Служба у справах дітей Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, окрім іншого, повідомила, що зняття з реєстрації місця проживання дитини, позбавленої батьківського піклування, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: квартира АДРЕСА_1 , неможливе у зв`язку із наявністю рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради №44 від 21 лютого 2017 року, яким, в тому числі, ОСОБА_4 влаштована під опіку ОСОБА_7 та за дитиною закріплено житло за місцем її реєстрації (а.с.43).

20 лютого 2020 року рішенням Індустріальної районної у місті Дніпрі ради Виконавчого комітету №42 ОСОБА_7 звільнено від обов`язків опікуна над дитиною ОСОБА_4 , 2013 року народження, рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради №44 від 21 лютого 2017 року визнано таким, що втратило чинність (а.с. 170).

Рішенням Виконавчого комітету Слов`янської міської ради №626 від 1 квітня 2020 року ОСОБА_5 призначено опікуном над дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.171).

Рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради №52 від 20 лютого 2020 року закріплено житло за дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: квартира АДРЕСА_1 . Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради взяти до відома, що без дозволу органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, не здійснювати будь-яких дій стосовно зняття з реєстрації дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: квартира АДРЕСА_1 (а.с.172).

ІІІ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Між тим, право власності (на мирне володіння майном) не є абсолютним. За своєю правовою природою воно потребує регулювання з боку держави, може бути обмежено, а держава вправі вживати певних заходів втручання в право власності. При цьому в таких діях держава повинна дотримуватися усталених принципів правомірного втручання, зокрема тих, що напрацьовані ЄСПЛ, через рішення якого відбувається розуміння змісту норм Конвенції, Першого протоколу, їх практичне застосування.

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ застосовується українськими судами як джерело права.

Так, у практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (public interest, general interest, general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be a reasonable relationship of proportionality between the means employed and the aims pursued). ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Так, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом - стаття 310 ЦК України.

Фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом - ч. 4 ст. 311 ЦК України.

В той же час, відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. При цьому, втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло.

Разом з тим, суд також виходить із того, що ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй від 20.11.1959, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи той факт, що позивач набув право власності на квартиру, будучи дезінформованим щодо реального стану справ (а саме реєстрації у квартирі інших осіб, у тому числі неповнолітньої дитини) суд погоджується з тим, що у даному конкретному випадку право позивача було порушено під час укладення договору купівлі-продажу квартири.

В той же час, задоволення позову шляхом визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 порушить права дитини, що є недопустимим.

Додатково суд звертає увагу, що момент розгляду даної справи рішення органу опіки та піклування щодо закріплення житла за дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: квартира АДРЕСА_1 є чинним, оскарженню не підлягало.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні позову в частині, що стосується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Що стосується вимоги позивача відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд також вважає, що в даному випадку не має підстав для задоволення вимоги. По-перше, у прохальній частині вказано невірну дату народження відповідача, по-друге, за відомостями наданими суду органом ДМС про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 16 квітня 2019 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 258, 259, 264, 265 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ), законного представника малолітньої дитини ОСОБА_4 ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 ), треті особи: орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради (49127, м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, 51, ), Департамент адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 58), про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення складено 23 травня 2022 року.

Суддя Г.О. Кухтін