Провадження № 2/522/220/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. Одеса

Приморським районним судом м. Одеси,

у складі судді: Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Куртушан Я.В.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» звернулося до Приморського районного суду міста Одеси із позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у розмірі 109 999,68 гривень, що складаються з 67 891,87 гривень доплати за заміщення посади, 19316,25 гривень переплати по виплаті середнього заробітку в якості компенсації невикористаної відпустки, 2955,56 гривень переплати по виплаті середнього заробітку, 19836,00 гривень сплаченого АТ «ДПЗКУ» єдиного соціального внеску у зв`язку із неправомірними виплатами ОСОБА_1 .

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що гроші, які просить стягнути позивач, були набуті відповідачем в результаті неправомірних наказів № 10/1 від 03 січня 2020 року, № 51/3 від 07 лютого 2020 року, № 136/1 від 29 травня 2020 року, № 248 від 28 вересня 2020 року, № 282/1 від 02 листопада 2020 року, виданих посадовою особою ОСОБА_2 із перевищенням своїх повноважень, за якими на ОСОБА_1 було покладено обов`язки заступника директора філії АТ «ДПЗКУ» і отримано грошові кошти за виконання певних обов`язків з січня 2020 року по жовтень 2020 року, а саме: за січень - 7398,47 грн, лютий - 5043,39 грн, липень - 11839,00 грн, серпень 11839,00, вересень 12 829,61 грн, жовтень 18942,40 грн.

Однак, як вказує Позивач, в період з 19 лютого 2021 року по 25 лютого 2021 року головним державним інспектором з питань праці та заробітної плати Управління з питань праці ГУ Держпраці в Одеській області Автутовою А.В. був проведений позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці у формі інспекційного відвідування АТ «ДПЗКУ» про що було складено Акт від 25 лютого 2021 року № ОД072/364/АВ, яким було встановлено порушення Положення про Філію АТ «ДПЗКУ» та встановлено факт неправомірності наказів № 10/1 від 03 січня 2020 року, № 51/3 від 07 лютого 2020 року, № 136/1 від 29 травня 2020 року, № 248 від 28 вересня 2020 року, № 282/1 від 02 листопада 2020 року.

За результатами службового розслідування від 14 квітня 2021 року зроблено висновок про те, що накази, якими ОСОБА_1 встановлені доплати за виконання обов`язків заступника директора філії є такими, що видані директором філії Чеглатонєвим П.Н. із перевищенням повноважень, а, отже, як вважає позивач, кошти отримані ОСОБА_1 є набутими без достатньої правової підстави.

Ухвалою від 24 грудня 2021 року судом було відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 08.02.2022 року.

26 січня 2022 року від відповідача надійшов відзив, у якому відповідач вважав позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Свою позицію відповідач обґрунтував тим, що посилання позивача на ознайомлення ОСОБА_1 із Положенням про філію є необґрунтованим, матеріали справи не містять доказів того, що таке ознайомлення відбулося, а, також, ОСОБА_1 не була обізнана із змістом довіреності № 1043 від 18 листопада 2019 року, на підставі якої діяв директор філії АТ «ДПЗКУ» Чеглатонєв П.Н. Безпосередньо АТ «ДПЗКУ» здійснює контроль за нарахуваннями коштів працівникам у вигляді заробітних плат, надбавок, премій, тощо та без погодження сум на виплати, філія не може здійснювати відповідні нарахування. Крім того, видані директором Філії АТ «ДПЗКУ» Чеглатонєвим П.Н. накази/акти, правовій оцінці не підлягали, і незаконними не визнавалися.

08.02.2022 року з метою надання строку на ознайомлення з відзивом, розгляд справи відкладено на 29.03.2022 року.

29.03.2022 року у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи відкладено на 17.05.2022 року.

У судове засідання 17.05.2022 року сторони не з`явилися, викликані. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що ОСОБА_1 не виконувала обов`язки тимчасово відсутннього заступника філії, а отримувала кошти згідно неправомірних наказів за виконання своїх безпосередніх посадових обов`язків як заступника головного бухгалтера та головного бухгалтера.

Також, до суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення судового засідання, яке вмотивоване запровадженням в Україні воєнного стану, що призвело до дистанційної роботи представника позивача і неможливості бути присутнім під час судового засідання.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, враховує рекомендаційний характер рішення Ради суддів України від 02.03.2022 року щодо роботи судів в умовах воєнного стану, та відсутність належного обгрунтування об`єктивної неможливості представника позивача бути присутнім у судовому засіданні, а тому закінчує розгляд справи за відсутності сторін, зважаючи на терміновість строків розгляду справ та належне повідомлення про судове засідання учасників справи.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була прийнята на посаду заступника головного бухгалтера філії Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» згідно наказу № 411-к від 06 жовтня 2011 року.

19 листопада 2020 року ОСОБА_1 було звільнено наказом директора філії № 58-к за згодою сторін в порядку п. 1 ст. 36 КЗпП України.

З січня по листопад 2020 року директором Філії АТ «ДПЗКУ» було видано накази про виконання ОСОБА_1 за її згодою обов`язків тимчасово відсутнього працівника:

- № 10/1 від 03 січня 2020 року про виконання обов`язків на час відпустки основного працівника, а саме заступника директора філії з 10.01.2020 року по 06.02.2020 року без звільнення від основної роботи з доплатою в розмірі 50% від посадового окладу директора філії;

- № 51/3 від 07 лютого 2020 року про виконання обов`язків на час відпустки основного працівника, а саме на час хвороби заступника директора філії з 07.02.2020 року без звільнення від основної роботи з доплатою в розмірі 50% від посадового окладу директора філії;

- № 136/1 від 29 травня 2020 року про виконання обов`язків на час відпустки основного працівника, а саме на час хвороби заступника директора філії з 01.07.2020 року без звільнення від основної роботи з доплатою в розмірі 50% від посадового окладу директора філії;

- № 248 від 28 вересня 2020 року про виконання обов`язків на час відпустки основного працівника, а саме заступника директора філії на час відпустки з 28.09.2020 року по 28.10.2020 року без звільнення від основної роботи з доплатою в розмірі 50% від посадового окладу директора філії;

- № 282/1 від 02 листопада 2020 року про виконання обов`язків на час відпустки основного працівника, а саме на час хвороби заступника директора філії з 02.11.2020 року без звільнення від основної роботи з доплатою в розмірі 80% від посадового окладу директора філії.

Тобто, під час перебування у трудових відносинах із філією АТ «ДПЗКУ» на ОСОБА_1 було покладено виконання обов`язків заступника директора філії АТ «ДПЗКУ» у зв`язку із відсутністю заступника директора філії АТ «ДПЗКУ» Грамм Л.Ф. та визначено доплати від розміру посадового окладу заступника директора філії АТ «ДПЗКУ».

25 лютого 2021 року в результаті перевірки Управління з питань праці ГУ Держпраці в Одеській області було складено Акт Держпраці № ОД072/364/АВ, яким зазначено, що відповідно до п. 7.7., 10.2 Положення про філію виконання обов`язків тимчасово відсутнього заступника директора філії може бути покладене на працівника філії тільки на підставі відповідного наказу голови правління філії АТ «ДПЗКУ».

14 квітня 2021 року АТ «ДПЗКУ» провело власне розслідування, яким встановило, що директором філії АТ «ДПЗКУ» Чеглатонєвим П.Н. з перевищенням повноважень видано накази, якими встановлено доплати для ОСОБА_1 , а гроші, отримані нею у вигляді доплат є такими, що отримані нею без достатньої правової підстави.

Відповідно до п. 7.7. Положення про Філію передбачено, що заступник директора, головний бухгалтер, головний інженер, начальник виробничо - технологічної лабораторії, начальник підрозділу охорони Філії та його заступник призначаються на посади наказом голови правління Товариства.

Згідно п. 3.10 Положення Філія очолюється директором, який призначається на посаду Головою Правління Товариства на умовах контракту.

Довіреністю № 1043 від 18 листопада 2019 року у пункті 7 передбачено, що ОСОБА_2 має право здійснювати підбір кадрів окрім, зокрема, заступника директора.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Тобто, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Разом з тим, у статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Згідно з частиною першою статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Аналогічні за своїм змістом висновки про застосування статті 1215 ЦК України зроблені, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі N 753/15556/15-ц та постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 у справі N 6-151цс13 та від 02.07.2014 у справі N 6-91цс14.

З вищенаведеного випливає, що у спірних відносинах заявник стягнення безпідставно набутих коштів з відповідача має довести винну поведінку набувача таких коштів або розрахункову помилку.

Актом від 25 лютого 2021 року № ОД072/364/АВ встановлено порушення ч. 1 ст. 116 КЗпП через з`ясований факт не виконання вимоги чинного законодавства, згідно якої в день звільнення працівнику провадиться виплата всіх сум, які належать йому від Філії.

За висновками Акту дії директора філії Чеглатонєва П. Н. у Описі виявлених порушень вимог законодавства не зазначені.

Позивач посилається на винну поведінку ОСОБА_1 , яка, за його посиланням мала знати про відсутність повноважень у директора філії АТ «ДПЗКУ» Чеглатонєва П.Н. на підписання наказів.

В контексті спірних відносин щодо обізнаності відповідача про обмеження повноважень директора філії АТ «ДПЗКУ» Чеглатонєва П. Н. суд зазначає, що накази № 10/1 від 03 січня 2020 року, № 51/3 від 07 лютого 2020 року, № 136/1 від 29 травня 2020 року, № 248 від 28 вересня 2020 року, № 282/1 від 02 листопада 2020 року, які АТ «ДПЗКУ» вважає незаконними, тим не менше в судовому порядку незаконними не визнавалися, а, наразі, у суду відсутні підстави вважати, що на момент видачі наказів відповідач був обізнаний про відсутність відповідних повноважень у директора філії АТ «ДПЗКУ» ОСОБА_2 . Позивачем, у свою чергу ОСОБА_2 до участі у справі не залучався, позовних вимог щодо надання оцінки законності діям ОСОБА_2 не заявлялося.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 77, 79 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 20 ЦК України визначено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд доходить висновку про необгрунтовансіть та недоведеність позивачем своїх вимог до ОСОБА_1 , а тому залишає позов без задоволення.

Керуючись ст.ст.1212, 1215 ЦК України, ст. ст. 2, 12, 81, 141, 247, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 20.05.2022 року.

Суддя В.Я.Бондар