Провадження № 2/755/3742/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Кошель К.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним кредитний договір від 22 березня 2021 року № С-606-0.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22 березня 2021 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк») було укладено Угоду

№ С-606-0 про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування. Позивач вважає, що під час укладення оспорюваного правочину відповідачем не дотримано вимог статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частини другої статті 11, статті 18Закону України «Про захист прав споживачів», а саме те, що працівники відповідача з умовами кредитування належним чином позивача не ознайомлювали, не надали повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту. Оформлення оспорюваного кредитного договору проходило протягом півгодини, позивач підписав угоду не читаючи через дрібний шрифт, розраховуючи на добросовісність працівника банку. Також позивач наголошує, що відповідачем порушено норми пунктів 5, 11 частини другої статті 8 Закону України «Про захист персональних даних», у зв`язку з тим, що його позбавили права відізвати свою згоду на обробку персональних даних, оскільки у пункті 6 оспорюваного договору фактично встановлено її безвідкличність. Крім того, порушено право щодо добровільного страхування. З цих підстав просив визнати кредитний договір в цілому недійсним.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

22 грудня 2021 року представник відповідача АТ «Ідея Банк» - Трофімова Л.А., подала відзив на позов, в якому у задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі.

На обґрунтування відзиву зазначає, що відповідно до пункту 4 Паспорту споживчого кредиту Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування» передбачено платежі за додаткові та супутні послуги. Відповідно до статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Так, уклавши угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної Лінії

від 22 березня 2021 року № С-606-02246-21-980 позивач підтвердив, що перед укладанням цієї угоди ознайомився з інформацією необхідною для отримання кредиту викладеного в паспорті споживчого кредитування і порівнянням різних пропозицій Банку та іншими умовами, що підтвердив у пункті 4.7 договору.

Окрім того, в самому договорі про відкриття кредитної лінії зазначені істотні умови договору, а саме: процентна ставка -24 % річних (пункт 3.4); ліміт кредитної лінії в розмірі

24 700,00 грн (пункт 3.3) та інші умови.

Позивачем жодним чином не доведено вчинення Банком дій, що могли б кваліфікуватись як недобросовісна конкуренція, а також провадження ним діяльності, спрямованої на введення споживача в оману, та застосування агресивної підприємницької практики.

За наведених обставин, а також того, що позичальник під час укладення Договорів ознайомлювався з їх текстом та змістом в цілому, у тому числі, з Графіком щомісячних внесків, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловив, а зміст Договорів жодним чином не порушує його законних прав та інтересів. Позивачем не зазначено, яким чином банк порушив його права і які умови кредитного договору є несправедливими. Між сторонами було узгоджено всі істотні умови, необхідні для договорів даного виду, а відповідно відсутні будь - які правові підстави для визнання кредитного договору недійсним.

Третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя», копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками отримала 29 листопада 2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи. Жодних пояснень з приводу позову не направила.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 22 березня 2021 року між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» укладено Угоду № С-606-0 про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування, яка укладається згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування, що затверджений розпорядженням Банку із усіма змінами та доповненнями до нього, діюча редакція якого розміщена на сайті Банку за електронною адресою www.ideabank.ua

Відповідно до пункту 1 Угоди Банк відкриває Клієнту в рамках банківського продукту Card Blanche Blue ID INS OnLine поточний рахунок НОМЕР_1 у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках цієї Угоди та ДКБОФО, та випускає Клієнту платіжну картку MasterCard.

Згідно із пунктом 3 Угоди Банк надає Клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної Кредитної лінії по поточному рахунку (надалі - Кредитна лінія та/або Кредит) на таких умовах: максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн; строк дії Кредитного ліміту складає 12 місяців з можливістю автоматичної пролонгації, згідно з умовами ДКБОФО; ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладання Угоди, становить 24 700 грн та може бути змінений в межах встановленого Угодою максимального ліміту Кредитної лінії за ініціативою Банку, про що буде повідомлено Клієнта. Клієнт погоджується з тим, що може оформити Розстрочку в рамках встановленого Ліміту за карткою, по здійсненим операціям, відповідно до діючих на момент оформлення розстрочки тарифів, Паспорту споживчого кредиту та ДКБОФО; процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 24 % річних, згідно Тарифів Банку; розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється Тарифами та ДКБОФО. Дата сплати обов`язкового мінімального платежу за Кредитною лінією за попередній розрахунковий період - до останнього операційного (банківського) дня наступного розрахункового періоду, який визначається умовами ДКБОФО. Повернення заборгованості та сплата відсотків за користування Кредитною лінією та/або інших платежів за Угодою та ДКБОФО, в т.ч. черговість погашення вимог Банку, здійснюватимуться згідно умов ДКБОФО відповідно до Тарифів, які розміщені на сайті Банку за адресою www.ideabank.ua.

Умови кредитного договору банком виконані в повному обсязі та надано позичальнику грошові кошти у розмірі визначеному Угодою.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до норм статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із положеннями статей 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На обґрунтування вимог позивач посилається на порушення відповідачем норм частин другої, четвертої статті 11, пункту 2 частини другої статті 19, частини п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»; пунктів 5, 11 частини другої статті 8 Закону України «Про захист персональних даних», у зв`язку з чим відповідно до статті 203, частини першої статті 215, частини першої статті 230 ЦК України просить визнати недійсним кредитний договір.

Згідно із приписами частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А частиною другою цієї статті передбачені загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі: особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідних обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину відповідно до статті 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

До відносин споживчого кредитування Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до частин першої-другої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту;

4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної додаткової або супутньої послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.

Положеннями частини другої статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що перед укладенням договору про надання фінансових послуг фінансова установа чи інший суб`єкт господарювання, що надає фінансові послуги, зобов`язані повідомити клієнта у письмовій або електронній формі, у тому числі шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, про: 1) особу, яка надає фінансові послуги; 2) фінансову послугу - загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений - порядок визначення таких витрат; 3) договір про надання фінансових послуг: а) наявність у клієнта права на відмову від договору про надання фінансових послуг; б) строк, протягом якого клієнтом може бути використано право на відмову від договору, а також інші умови використання права на відмову від договору; в) мінімальний строк дії договору (якщо застосовується); г) наявність у клієнта права розірвати чи припинити договір, права дострокового виконання договору, а також наслідки таких дій; ґ) порядок внесення змін та доповнень до договору; д) неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за договором без письмової згоди споживача фінансової послуги; 4) механізми захисту прав споживачів фінансових послуг: а) можливість та порядок позасудового розгляду скарг споживачів фінансових послуг; б) наявність гарантійних фондів чи компенсаційних схем, що застосовуються відповідно до законодавства.

Позивач зазначає, що під час укладання кредитного договору були порушенні його права, як споживача через не ознайомлення з умовами кредитування, ОСОБА_1 не мав часу детально ознайомитись із Угодою, наголошував на тому що, враховуючи, що Угода містить безліч умов, які регулюються законодавством, з яким позивач ніколи не мав справи, останній не мав можливості об`єктивно оцінити та осмислити умови даного договору, виявити його недоліки та оцінити всі ризики та збитки, які отримає в результаті підписання даної Угоди.

Однак, такі доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами та змістом спірного правочину, виходячи з такого.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 19 Закону «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відповідно до положень частин першої, шостої статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Позивачем ОСОБА_1 22 березня 2021 року було підписано Угоду

№ С-606-0 про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування, у якій, серед іншого, наявні відомості про кредитодавця АТ «Ідея Банк», основні умови відкриття кредитної лінії з урахуванням побажань споживача, зазначено максимальний ліміт Кредитної Лінії та ліміт кредитної лінії, доступний на момент укладення угоди, строк дії кредитного ліміту складає 12 місяців; міститься інформація щодо процентної ставки, відсотків річних: 24 % річних; розмір обов`язкового мінімального платежу та дата його сплати; порядок повернення заборгованості та сплата відсотків за користування Кредитною лінією та/або інших платежів за Угодою та ДКБОФО.

Більше того, відповідно до пункту 4.15 Угоди написанням власноручного підпису під цією Угодою Позичальник підтверджує, що інформація зазначена в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» була надана Банком Клієнту.

Відтак, наявність підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до пункту 4 Угоди нанесенням власноручного підпису під цією Угодою Позичальник:

акцептує Публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФО, яка зберігається на офіційному сайті Банку, Публічну пропозицію укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку. Підтверджує, що в день укладення цієї Угоди у відділенні банку або Кредитного посередника, за його вибором йому надано та ним отримано примірник ДКБОФО та Паспорту, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (пункт 4.2);

підтверджує бажання та доручає Банку відкрити поточний рахунок та погоджується з тарифами, які розміщені на сайті Банку, свій власноручний підпис, наведений в цій Угоді, вважати зразком обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті ним в Банку (пункт 4.4);

підтверджує, що перед укладанням Угоди ознайомлений з інформацією необхідною для отримання кредиту, викладеною в Паспорті споживчого кредиту з порівнянням різних пропозицій Банку, з метою прийняття обдуманого рішення для укладання Угоди. Підтверджує отримання та ознайомлення з орієнтовною загальною вартістю кредиту, що надана виходячи з обраних умов кредитування та іншою інформацією про умови кредитування згідно Паспорту споживчого кредиту, що розміщений на офіційному сайті Банку та інформація йому зрозуміла та прийнята (пункт 4.7);

Зміст оспорюваної Угоди містить положення про основні умови відкриття кредитної лінії з урахуванням побажань споживача, зазначено максимальний ліміт Кредитної Лінії та ліміт кредитної лінії, доступний на момент укладення угоди, строк дії кредитного ліміту складає

12 місяців; міститься інформація щодо процентної ставки, відсотків річних: 24 % річних; розмір обов`язкового мінімального платежу та дата його сплати; порядок повернення заборгованості та сплата відсотків за користування Кредитною лінією та/або інших платежів за Угодою та ДКБОФО. Отже, укладений між сторонами спірний правочин містить всі істотні умови договору.

Із запропонованими умовами позивач ознайомився та погодився з ними, підписавши кредитний договір 22 березня 2021 року.

Відповідно до положень частин дев`ятої-десятої статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» на вимогу споживача кредитодавець зобов`язаний безоплатно надати йому копію проекту договору про споживчий кредит у паперовому або електронному вигляді (за вибором споживача). Кредитодавець до укладення договору про споживчий кредит на вимогу споживача надає йому пояснення з метою забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформації, що надається відповідно до частин другої та третьої цієї статті, істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків для споживача, зокрема у разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. Надання таких пояснень, роз`яснень, інформації в належному та зрозумілому вигляді та ознайомлення з передбаченою цією частиною інформацією підтверджуються у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Позивачем суду не надано жодних доказів, що він звертався до відповідача до укладення кредитного договору з будь-якими запитами стосовно надання інформації за спірним правочином, у тому числі доказів таких звернень після укладення договору з вимогами про припинення порушень з боку відповідача, якщо позивач вважає, що його права порушені, та/або із заявами про приведення договору у відповідність з умовами, зазначеними у наданій інформації, чи заявами про відкликання своєї згоди на укладення кредитного договору у порядку, визначеному статтями

9, 15 Закону України «Про споживче кредитування».

Паспорт споживчого кредиту та Публічна пропозиція про приєднання до ДКБОФО АТ «Ідея Банк» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованою на сайті. Остання є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладення Угоди та визначає порядок і умови кредитування, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що АТ «Ідея Банк» не обмежувало права позивача у доступі до інформації, що стосується правил надання фінансових послуг, а також права позивача, як споживача щодо можливості ознайомитись з умовами ДКБОФО.

Підпис позивача під Угодою свідчить про його ознайомлення з усіма її умовами, правами та обов`язками, іншою інформацією, надання якої передбачено чинним законодавством України.

Посилання позивача на те, що йому не було роз`яснено умов кредитування та не надано іншої інформації, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки, позивач підписав Договір, а отже погодився з його умовами, де чітко визначені зобов`язання сторін.

Також суд не бере до уваги аргументи позивача щодо дрібного шрифту тексту Угоди, оскільки чинним законодавством, зокрема, згідно з частиною сьомою статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що інформація, наведена у паспорті споживчого кредиту, викладається шрифтом одного розміру і типу та в одному форматі друку. За бажанням споживача зазначена інформація може бути надана йому на належному йому електронному носії інформації або електронною поштою. Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем такої інформації, у тому числі шляхом її друкування шрифтом меншого розміру, ніж основний текст, злиття кольору шрифту з кольором фону тощо.

Разом з тим, з копії долученої до матеріалів справи Угоди про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування від 22 березня 2021 року № С-606-0 не вбачається порушень вимог частини сьомої статті 9 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 7 Постанови Правління Національного Банку України від 22 січня 2021 року № 7 «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів про надання фінансових послуг» положення (умови) договорів викладаються: 1) з використанням шрифту: чорного кольору; гарнітури Arial, Verdana, Tahoma, Times New Roman або однієї з тих, що затверджені брендбуком банку (за виключенням декоративних і рукописних шрифтів); кегля не менше 11 друкарських пунктів; 2) з міжрядковим інтервалом не менше одинарного;

3) напівжирним накресленням цифрового значення: вартості та інших витрат за послугою; суми та/або розміру відшкодування, підвищених процентів, пені та штрафних санкцій, іншої відповідальності, які можуть бути застосовані до споживача. Електронна версія договору повинна бути в форматі, який відображається на екранах різних версій технічних засобів телекомунікацій зі збереженням цілісності (зміст тексту договору не втрачено і не змінено з моменту підготовки його електронної версії) та читабельності. Допускається синій колір шрифту гіперпосилань для електронної версії договору.

Разом з тим, вищевказаною Постановою визначається строк в три місяці із дня набрання чинності цією постановою, з метою приведення своєї діяльності Банками України у відповідність до вимог Положення. Враховуючи, що Угода про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування № С-606-0 була підписана сторонами 22 березня 2021 року, то суд не застосовує вимоги вищенаведеної Постанови Правління Національного Банку України від 22 січня 2021 року № 7 «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів про надання фінансових послуг» до спірних правовідносин.

Щодо аргументів позивача з приводу несправдливості умов Угоди, які стосуються надання послуг добровільного страхування, що полягають у ненаданні можливості вибору страхової компанії та у разі відмови від підписання Договору добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку, як наслідок, відмова у видачі кредиту, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої, статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 зроблено висновок про те, що «для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2, 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт

4 частини третьої статті 18 Закону)».

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, суд з`ясовує наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним, і настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до частини третьої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 2 Угоди нанесенням власноручного підпису під цією Угодою Страхувальник (Застрахована особа) акцептує оферту Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя» (надалі Страховик) від імені якого діє Страховий агент, та укладає Договір добровільного страхування життя «Убезпечена кредитна лінія» від 22 березня 2021 року № С-606-0 для клієнтів АТ «Ідея Банк» (надалі ДСЖ), який є Договором приєднання відповідно до статті

634 ЦК України та складається з наступних невід`ємних частин: Частина 1 «Основні умови» ДСЖ, що зазначена в цій Угоді, та Частини 2 «Загальні умови» ДСЖ, затвердженої Страховиком форми (оферта), які містять всі істотні умови, передбачені статтею 16 Закону України «Про страхування», з якими Страхувальник погоджується шляхом підписання цієї Угоди.

Таким чином, суд відхиляє доводи позивача щодо несправедливості умов підписаної ним Угоди про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування

від 22 березня 2021 року № С-606-0 в контексті укладання Договору добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку та посилання ОСОБА_1 на частину третю статті 3 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» за необґрунтованістю, а також у зв`язку з ненаданням жодних доказів на підтвердження витребування з боку відповідача від ОСОБА_1 придбання будь-яких послуг від банка, оскільки вищенаведена Угода була добровільно підписана позивачем.

Також позивач посилається на те, що пункт 6 Угоди є незаконним, оскільки суперечить абзацам 5, 11 пункту 2 статті 8 Закону України «Про захист персональних даних», якими визначено, що особа має право пред`являти вмотивовану вимогу із запереченням проти обробки своїх персональних даних та відкликати згоду на обробку персональних даних.

Відповідно до пункту 4.6. Угоди згідно із Законом України «Про захист персональних даних» Позичальник надає Банку згоду на збір та зберігання своїх персональних даних, а також розголошення їх третім особам у разі, якщо таке розголошення необхідне для реалізації Банком своїх прав та обов`язків, визначених чинним законодавством України, Угодою або ДКБОФО.

Згідно із пунктом 6 Угоди нанесенням власноручного підпису під цією Угодою, Позичальник надає згоду фізичної особи - власника персональних даних та суб`єкта кредитної історії, а саме:

-на доступ до своєї кредитної історії, збір, зберігання, використання та поширення через Бюро кредитних історій інформації щодо себе (в т.ч. інформації яка міститься в державних реєстрах та інших базах публічного користування), а також на збір особистих даних (встановлення фактів втрати паспорта особи, зміни прізвища тощо) в порядку, визначеному Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій»;

-на доступ до інформації з Кредитного реєстру Національного Банку України про кредитні операції Позичальника, а також збір, зберігання та подання такої інформації до Кредитного реєстру Національного Банку України, в порядку та на умовах визначених Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення та ведення Кредитного реєстру Національного Банку України та вдосконалення процесів управління кредитними ризиками банків»;

-на безстрокове збирання, накопичення, використання та обробку персональних даних Позичальника при формуванні Бази персональних даних Клієнта АТ «Ідея Банк» в межах, визначених чинним законодавством, що можуть бути передані розпорядникам Банку чи іншим розпорядникам бази персональних даних, які є такими відповідно до закону та цієї Угоди.

За нормою статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» згода суб`єкта персональних даних - це добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди.

Положеннями статті 6 Закону України «Про захист персональних даних», серед іншого, визначено, що мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних. Обробка персональних даних здійснюється відкрито і прозоро із застосуванням засобів та у спосіб, що відповідають визначеним цілям такої обробки. Первинними джерелами відомостей про фізичну особу є: видані на її ім`я документи; підписані нею документи; відомості, які особа надає про себе. Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідні документи з персональними даними позичальника необхідні для укладення кредитного договору з банківською (фінансовою) установою.

За правилами частин другої-четвертої статті 10 Закону України «Про споживче кредитування» у разі ненадання споживачем документів чи відомостей про себе та свій фінансовий стан, що вимагаються законодавством або внутрішніми документами кредитодавця, кредитодавець має право відмовити такому споживачу в укладенні договору про споживчий кредит. Інформація про споживача, отримана кредитодавцем або кредитним посередником у зв`язку з укладенням, виконанням та припиненням договору про споживчий кредит, може бути передана третім особам без згоди споживача лише у випадках і порядку, передбачених законом. Кредитодавець та кредитний посередник несуть відповідальність за порушення прав споживачів у сфері захисту персональних даних згідно із законом.

Позивачем не надано доказів щодо порушення відповідачем законодавства стосовно використання персональних даних позивача.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що протягом дії кредитного договору позивач не звертався за роз`ясненням положень, які були йому не зрозумілі, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, тим самим, погоджуючись зі всіма умовами такого кредитного договору.

Крім того, питання про розірвання кредитного договору позичальник не порушував, виконував його умови з моменту укладення договору, тобто визнав усі умови кредитного договору.

З матеріалів справи також вбачається, що з моменту укладення та протягом дії договору позивач не звертався до банку з пропозицією щодо внесення будь-яких змін (виправлень) до нього, суть договору йому була зрозуміла та він погодився із усіма умовами такого договору.

Підписуючи договір, позивач мав достатній обсяг цивільної дієздатності щодо розуміння положень кредитного договору, діяв вільно та не був обмежений в отриманні інформації щодо його умов, оскільки, підписав Договір та впродовж тривалого часу виконував його вимоги.

Суд також враховує, що однією з обов`язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв`язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду відсутні правові підстави для втручання у договірні правовідносини, і відсутні підстави для задоволення позову (правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року в справі № 6-94цс13).

За правилами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що Угода, що укладена між сторонами, - є несправедливою щодо позичальника. Не встановлено таких обставин, які б вказували на те, що кредитодавець застосував нечесну практику; в межах заявлених позовних вимог не встановлено порушень прав позичальника укладенням договору на зазначених в ньому умовах. Всі твердження позивача з даного приводу судом розцінюються як спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від власної поведінки при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобов`язань.

Керуючись статтями 3, 11, 15, 16, 203, 215, 230, 549, 626, 627, 628, 638, 639, 641, 642, 1048, 1054, 1055 ЦК України, статтями 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», статтею 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», статтями 9, 10, 12, 21 Закону України «Про споживче кредитування», статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 5, 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», статтями 2, 6, 8 Закону України «Про захист персональних даних», статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», статтями 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 259, 263 - 265, 274, 279, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне рішення суду виготовлено 25 травня 2022 року.

Суддя О.О. Хромова