Справа № 565/279/22
Провадження № 2/565/231/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2022 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бренчук Г.В., за участю секретаря судового засідання Панчук Г.І., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Вараського ліцею № 1 Вараської міської територіальної громади Рівненської області, Управління освіти Виконавчого комітету Вараської міської ради про визнання наказу про відсторонення від роботи незаконним та його скасування, негайного допуску до роботи та нарахування заробітної плати,

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Бузанов Д.В. звернувся до Кузнецовського міського суду Рівненської області з позовною заявою до Вараського ліцею № 1 Вараської міської територіальної громади Рівненської області, Управління освіти виконавчого комітету Вараської міської ради, у якій просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Вараського ліцею № 1 Вараської міської територіальної громади Рівненської області № 313-к/тр від 05 листопада 2021 року Про відсторонення від роботи учителя математики ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Вараський ліцей № 1 Вараської міської територіальної громади Рівненської області допустити ОСОБА_2 до роботи на посаді вчителя математики у Вараському ліцеї № 1 Вараської міської територіальної громади Рівненської області;

- зобов`язати Управління освіти виконавчого комітету Вараської міської ради здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 заробітної плати в період з дати відсторонення, тобто з 08 листопада 2021 року та до дати допуску ОСОБА_2 до роботи шляхом виконання посадових обов`язків згідно з посадовою інструкцією вчителя математики Вараського ліцею № 1 Вараської міської територіальної громади Рівненської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом директора Вараського ліцею № 1 Вараської міської територіальної громади у Рівненській області від 05 листопада 2021 року № 313-к/тр позивача було відсторонено від роботи у зв`язку з ухилянням від проведення обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 08 листопада 2021 року до моменту усунення причин, що зумовили відсторонення від виконання посадових обов`язків, без збереження заробітної плати та зі збереженням робочого місця. Вважає наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав: наказ МОЗ України від 04 жовтня 2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» набрав чинності з 09 листопада 2021 року, тому не міг бути застосований до позивача 05 та 08 листопада 2021 року, не існує встановленого законом порядку здійснення відсторонення від роботи працівників, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких щеплень; обов`язок директора ліцею на відсторонення позивача від роботи з підстав ухилення або відмови від обов`язкового щеплення проти інфекцій, перелік яких визначено у наказі МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 виникає лише за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби; директор ліцею, вимагаючи у позивача довідку про абсолютні протипоказання або документ, який підтверджує наявність щеплення від COVID-19 порушила право на повагу до приватного життя, закріплене у ст. 32 Конституції України та ст. 8 ЄСПЛ; через зміни в організації виробництва та зміною істотних умов праці у зв`язку із набранням чинності наказу МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 та п. 46-постанови КМУ від 09 грудня 2020 року № 1236 директор ліцею мав повідомити про можливе відсторонення не пізніше ніж за два місяці, чим забезпечити позивачу час на реалізацію права на працю або перевести на дистанційну роботу; доказів ухилення позивача від проведення обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 у директора ліцею не має; відсторонення через відсутність або ухилення від щеплення проти COVID-19 є дискримінацією.

Від відповідачів надійшли відзиви на позовну заяву у яких вони просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначають, що відсторонення позивача ґрунтувалось на вимогах закону, здійснено в спосіб, передбачений законом та за існування правових та фактичних підстав. Наказом МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, обов`язковій вакцинації підлягають підлягають працівники: закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. Згідно листа Володимирецького управління ГУ Держпродспоживслужби в Рівненській області від 03.11.2021 року «Про відсторонення працівників від роботи» № 17/17-01-14/151-21 особи, які не пройшли курс вакцинації проти респіраторної хвороби COVID-19 підлягають відповідно до постанови КМУ № 1096 відстороненню від роботи керівником даного закладу шляхом видання наказу з обов`язковим доведенням його до відома особам, що відсторонюються. Керуючись вказаною постановою директор ліцею видала оскаржуваний наказ у зв`язку з ухиленням від проведення обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 08 листопада 2021 року до моменту усунення причин, що зумовили відсторонення від виконання посадових обов`язків, без збереження заробітної плати та зі збереженням робочого місця.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Бузанов Д.В. позовні вимоги підтримав з урахуванням наказу директора Вараського ліцею № 1 від 01 березня 2022 року № 52-к/тр. Зазначив, що позивач допущена до роботи до завершення воєнного стану в Україні, з 01 березня 2022 року їй виплачується заробітна плата. Позовні вимоги просив задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача Вараського ліцею № 1 Вараської міської територіальної громади Рівненської області адвокат Полюхович О.І. просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Представник відповідача Управління освіти Виконавчого комітету Вараської міської ради в судове засідання не з`явився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника Управління освіти Виконавчого комітету Вараської міської ради. У клопотанні зазначено, що відповідач проти заявлених позовних вимог заперечує в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_2 працює у Вараському ліцеї № 1 Вараської міської територіальної громади на посаді вчителя математики, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 та ніким не оспорюється.

У листі-повідомленні директора Вараського ліцею № 1 Вараської міської територіальної громади від 02 листопада 2021 року № 01-13/284 учителю математики ОСОБА_2 запропоновано до 05 листопада 2021 року надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення від COVID-19 або довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень та повідомлено що, за умови відсутності зазначених документів 08 листопада 2021 року позивача буде відсторонено від роботи відповідно до ст. 46 КЗпПП України без збереження заробітної плати та зі збереженням робочого місця.

ОСОБА_2 ознайомлена із повідомленням про можливе відсторонення від роботи, однак поставити підпис про ознайомлення із повідомлення відмовилась, що підтверджується копією акту № 4 від 02 листопада 2021 року.

Наказом директора Вараського ліцею № 1 Вараської міської територіальної громади № 313-к/тр від 05 листопада 2021 року «Про відсторонення від роботи учителя математики ОСОБА_2 » відсторонено від роботи ОСОБА_2 , учителя математики Вараського ліцею № 1, у зв`язку з ухиленням від проведення обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 08 листопада 2021 року до моменту усунення причин, що зумовили відсторонення від виконання посадових обов`язків, без збереження заробітної плати та зі збереженням робочого місця.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні є обов`язковими. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необгрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

Групи населення та категорії працівників, які підлягають профілактичним щепленням, у тому числі обов`язковим, а також порядок і терміни їх проведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Згідно із Положенням про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженим постановою КМУ від 25 березня 2015 року № 267 головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, є МОЗ України.

Наказом МОЗ від 25 лютого 2020 року за № 521 перелік особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб, який затверджений наказом МОЗ від 19 липня 1995 року N 133, доповнено пунктом 39 такого змісту: «COVID-19».

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV- 2» (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року установлено на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Наказом МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням відповідно до якого обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники, в тому числі закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Наказ МОЗ № 2393 від 04 жовтня 2021 року опублікований 08 жовтня 2021 року у виданні «Офіційний вісник України» № 78, відтак, з урахуванням вимог його п.4, набрав чинності з 08 листопада 2021 року.

Відповідно до примітки до Переліку № 2153 обов`язкове профілактичне щеплення проводиться в разі відсутності у працівника абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ України від 16 вересня 2011 року № 595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за № 1161/19899 (у редакції наказу МОЗ України від 11 жовтня 2019 року № 2070).

З аналізу викладеного вбачається, що ОСОБА_2 працює на посаді учителя математики Вараського ліцею № 1 Вараської міської територіальної громади та входить до кола працівників, визначених вказаними актами, які підлягають щепленню.

Вакцинування можуть не робити лише ті працівники які мають абсолютні протипоказання до проведення профілактичних щеплень.

Протипоказання до вакцинації може встановлювати сімейний або лікуючий лікар та надати відповідний висновок про тимчасове чи постійне протипоказання. За потреби для отримання додаткової інформації щодо верифікації діагнозу, перебігу захворювання, необхідності додаткових обстежень лікар може також скеровувати пацієнта до профільного спеціаліста, за висновком якого остаточно приймає рішення, чи здійснювати вакцинацію чи відтермінувати її до певного часу.

Відповідно до статті 286 ЦК України, яка співпадає з ч. 1 ст. 39-1 Основ законодавства про охорону здоров`я визначено, що під лікарською таємницею слід розуміти таємницю про стан здоров`я особи; факт звернення за медичною допомогою; діагноз; інші відомості, одержані при медичному обстеженні особи; забороняється вимагати та подавати за місцем роботи або навчання інформацію про діагноз та методи лікування фізичної особи. Сертифікат про вакцинацію чи висновок лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації не містить лікарської або медичної таємниці, а є документами, що підтверджують певні факти, відповідно, факт вакцинації чи наявності протипоказань до неї.

Докази наявності у позивача абсолютних протипоказань до щеплення однією з вакцин проти COVID-19 в матеріалах справи відсутні.

Володимирецьке управління Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області листом № 17/17-01-14/150-21 від 03 листопада 2021 року «Про відсторонення працівників від роботи» повідомило начальника Управління освіти Вараської міської ради про те, що особи, які відповідно до наказу МОЗ України від 04 жовтня 2021 року № 2153 не пройшли курс вакцинації проти респіраторної хвороби COVID-19, підлягають, відповідно до постанови КМУ № 1096 від 20 жовтня 2021 року, відстороненню від роботи керівником даного закладу шляхом видання наказу або розпорядження з обов`язковим доведенням його до відома особи, яка відсторонюється від роботи.

Копією витягну з протоколу засідання педагогічної ради № 01 від 31 серпня 2021 року, на якому була присутня позивач, підтверджується, що на порядок денний зборів виносилось питання про ознайомлення педагогічних працівників з особливостями вакцинації проти COVID-19. На зборах ухвалено надавати сестрі медичній документ (сертифікат), що підтверджує отримання вакцинації або медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19 виданий закладом охорони здоров`я.

На зборах трудового колективу 20 жовтня 2021 року, на яких була присутня позивач, директор ОСОБА_3 проінформувала, що на виконання наказу МОЗ № 2153 від 04 жовтня 2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництва та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» з 08 листопада 2021 року можливе відсторонення від роботи невакцинованих працівників. На зборах ухвалено, зокрема, підготовити персональні повідомлення про можливе відсторонення невакцинованих працівників від роботи з 08 листопада 2021 року.

ОСОБА_2 не виконала постанову Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1096 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236», станом на 08 листопада 2021 року не надала документи про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID 19 або медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID 19 та знаходилась в приміщення закладу без пред`явлення документа про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 або медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, що піддержується копіями актів № 6, 7 від 08 листопада 2021 року.

Відповідно до ст. 46 КЗпП України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Отже, вказана норма передбачає можливість відсторонення працівника від роботи і в інших, прямо не передбачених у ній, випадках, за умови встановлення таких випадків законодавством.

Пунктом 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV- 2» (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій визначено забезпечити:

- контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком № 2153;

- відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена Переліком № 2153 та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; а також

- взяти до відома, що на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 КЗпП України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома осіб, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Відсторонення працівника від роботи слід розуміти як один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання.

Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, по суті не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам.

Призупинення трудових відносин в такому випадку не тягне за собою обов`язкове припинення самих трудових відносин. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце. Відсторонення від роботи оформляються наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому мають бути наведені підстава та строки відсторонення. Працівник має ознайомитись з таким наказом негайно під розпис, оскільки йдеться про реалізацію права працівника на працю.

Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то за загальним правилом такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується, якщо інше не встановлено законодавством.

Чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Відповідач, видавши оскаржуваний наказ, застосував у порядку, передбаченому законом (ст. 46 КЗпП України), відсторонення від роботи позивача, оскільки це прямо передбачено законодавством, та відповідно до вимог п. 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236.

Бездіяльність роботодавця з відсторонення працівників може мати негативні наслідки для нього, оскільки ст. 44-3 КУпАП «Порушення правил щодо карантину людей» визначено, що за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, він може бути притягнений до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У ст. 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У законодавстві України відсутня норма, яка дозволяла б примусову вакцинацію. А саме, навіть якщо щеплення обов`язкове, змусити будь-кого вакцинуватися примусово неможливо, а тому у разі відсутності вакцинації діюче законодавство дозволяє відсторонювати деяких працівників без виплати заробітної плати.

У постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі N 331/5291/19 вказано, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб, з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави тобто було виправданим.

Обов`язковість щеплень є втручанням у право на повагу до приватного життя, яке гарантовано статтею 8 Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Проте, такі втручання цілком припустимі.

Для визначення законності таких втручань ЄСПЛ вказує на те, що «аби визначити, що це втручання потягнуло за собою порушення ст. 8 Конвенції, суд повинен (має) обґрунтувати доцільність та виправданість таких дій відповідно до другого абзацу цієї статті тобто встановити, чи є втручання виправданим «відповідно до закону» і чи має воно на меті законні цілі, і чи були вони «виправданими в демократичному суспільстві».

ЄСПЛ у рішенні у справі «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки» зазначає: «Суд повторює, що оспорюване втручання мало би опиратися на певну законодавчу базу внутрішнього законодавства, причому ці закони повинні бути як адекватно доступними, так і сформульованими з достатньою точністю, аби дозволити тим, до кого вони застосовуються, регулювати свою поведінку і, при необхідності, з відповідними порадами передбачити до ступеня, який є розумним заданих обставин, наслідки, які можуть спричинити за собою дані дії.»

ЄСПЛ встановив, що втручання у приватне життя у вигляді обов`язку зробити щеплення ґрунтується на законі, а тому у цьому немає порушень.

В Україні таким законом є Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Також, в зазначеному рішенні ЄСПЛ вказано «Що стосується мети, яку переслідує обов`язкове вакцинування, як стверджує Уряд і визнано національними судами, ціллю відповідного законодавства є захист від хвороб, які можуть становити серйозну загрозу для здоров`я населення. Це стосується як тих, хто отримує відповідні щеплення, так і тих, хто не може бути вакцинованим, і, таким чином, знаходиться в групі осіб високого ризику інфікування, покладаючись на досягнення високого рівня вакцинації в суспільстві в цілому для захисту від розглянутих заразних хвороб. Ця мета відповідає цілям захисту здоров`я і захисту прав інших осіб, визнаним статтею 8».

«Хоча система обов`язкових вакцинацій не єдина і не найпоширеніша модель, прийнята європейськими державами, Суд повторює, що в питаннях політики в галузі охорони здоров`я національні влади найкраще можуть оцінити пріоритети, використання ресурсів і соціальних потреб. Усі ці аспекти є актуальними в даному контексті, і вони підпадають під широку свободу розсуду, яку Суд повинен надати державі-відповідачу.

В контексті охорони здоров`я найкращим інтересам суспільства служить забезпечення найвищого досяжного рівня здоров`я. Коли справа доходить до імунізації, мета повинна полягати в тому, щоб кожна людина була захищена від серйозних захворювань. У переважній більшості випадків це досягається за рахунок обов`язкових щеплень. Ті, кому таке лікування не може бути призначено, побічно захищені від інфекційних захворювань, поки в їх оточенні підтримується необхідний рівень вакцинації, тобто їх захист забезпечується колективним імунітетом.

Таким чином, якщо вважати, що політика добровільної вакцинації недостатня для досягнення і підтримки колективного імунітету або колективний імунітет незалежний від природи захворювання (наприклад правця), національні влади можуть розумно ввести політику обов`язкової вакцинації для досягнення відповідного рівня захисту від серйозних захворювань».

З цих підстав суд визнав, що рішення застосувати обов`язкову вакцинацію має вагомі причини.

В даному випадку, обов`язкова вакцинація позивача з подальшим її відстороненням у разі відсутності щеплення тимчасово обмежила її право на працю з огляду на суспільні інтереси. Позивач не звільнена з роботи, а тимчасово відсторонена.

Згідно зі статтею 43 КЗпП України право на працю включає в себе можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Позивач не позбавлена можливості обирати професію чи заняття, які не вимагають обов`язкової вакцинації.

ЄСПЛ в рішенні у справі «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки» зазначає «Суд визнає, що відсторонення позивача від роботи означало втрату заробітної плати і як наслідок позбавлення засобів існування. Однак це було прямим наслідком її рішення свідомо обрати саме цей шлях для себе особисто, відмовитися від виконання юридичного обов`язку, метою якого є захист здоров`я».

Відповідно до приписів ч.3 ст.32 КЗпП України під змінами істотних умов праці слід розуміти зміну систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших, щодо яких працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці

Вакцинація не тягне за собою зміни в організації виробництва і праці у розумінні ч.3 ст.32 КЗпП України, а є лише умовою, за якої працівник допускається до виконання своїх трудових обов`язків. Відрізняються і наслідки недотримання умови про вакцинацію, яким є відсторонення від роботи, від незгоди зі змінами істотних умов праці, яким є звільнення працівника з посади. Відтак, наказ про відсторонення працівника від посади не стосується зміни істотних умов праці.

Дискримінація це ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними (ст.1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні»).

У ч.3 ст.6 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» зазначено, що не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії, а саме: спеціальний захист з боку держави окремих категорій осіб, які потребують такого захисту; здійснення заходів, спрямованих на збереження ідентичності окремих груп осіб, якщо такі заходи є необхідними; надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом; встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян; особливі вимоги, передбачені законом, щодо реалізації окремих прав осіб.

Доказів у підтвердження вчинення відповідачем дій, що охоплювалися би ст.1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», - обмеження у реалізації прав і свобод за відсутності правомірної, об`єктивно обґрунтованої мети, способи досягнення якої є належними та необхідними, - суду не надано. Відтак, суд прийшов до висновку, що у даному випадку не мала місце дискримінація позивача за ознакою стану здоров`я, медичною чи будь-якою іншою ознакою.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутні правові підстави для скасування наказу № 313-к/тр від 05 листопада 2021 року «Про відсторонення від роботи учителя математики ОСОБА_2 ».

Згідно з ч. 1ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, заробітна плата виплачується саме за виконану роботу, а оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується.

У зв`язку з вищевикладеним, суд також не вбачає підстав для задоволення решти похідних позовних вимог.

На підставі ст.141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу покладаються на позивача.

Керуючись статтями 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Вараського ліцею № 1 Вараської міської територіальної громади Рівненської області, Управління освіти Виконавчого комітету Вараської міської ради про визнання наказу про відсторонення від роботи незаконним та його скасування, негайного допуску до роботи та нарахування заробітної плати - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 травня 2022 року.

Суддя Г.В.Бренчук