Житомирський апеляційний суд
Категорія 44 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

справу №295/10179/21 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», треті особи: ОСОБА_2 та фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою через представника ОСОБА_4 ,

на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 05 серпня 2021 року, яка постановлена під головуванням судді Полонця С.М. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі страхова компанія).

Просила стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 100 000 грн., пеню за період із 03 лютого 2021 року по дату прийняття рішення, яка станом на 30 липня 2021 року становить 6 877,76 грн. та витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 3 000 грн.

Позов обґрунтовує тим, що 03 червня 2019 року по вул. Покровській в м.Житомирі відбулася ДПТ за участю трьох автомобілів: Nissan Rogue, д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , Volkswagen Passat, д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , ВАЗ 21043, д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажиру автомобіля Volkswagen Passat ОСОБА_7 завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості. Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 26 січня 2021 року в справі №295/14390/19 кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 за частиною першою ст.286 КК України закрито у зв`язку з примиренням із потерпілим. Цивільний позов про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, поданий нею разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , в межах кримінальної справи залишено без розгляду, а тому вона вважає, що має право на страхове відшкодування в межах страхової суми 100 000 грн. ОСОБА_2 відшкодував їй 20 000 грн., завданої моральної та матеріальної шкоди, за виключенням тієї частини, що підлягає відшкодуванню страховиком за полісом. Із метою отримання страхового відшкодування 12 серпня 2019 року власник автомобіля Volkswagen Passat ОСОБА_5 , в супроводі потерпілого ОСОБА_7 та свого представника, прибув до Житомирської дирекції СК «Княжа» та подав заяву про страхове відшкодування і пояснення водія відповідальному працівнику страхової компанії. Листом від 07 серпня 2020 року №5966 страхова компанія повідомила, що факт подання 12 серпня 2019 року заяви про страхове відшкодування не підтвердився. Враховуючи можливу втрату заяви про страхове відшкодування, на адресу СК «Княжа» надіслано дублікат заяви про страхове відшкодування від 12 серпня 2019 року. Однак, листом від 30 жовтня 2020 року №8868 страхова компанія повідомила про відмову в здійсненні страхового відшкодування. Підставою для відмови зазначено відсутність у них заяви про страхове відшкодування та відсутність у ОСОБА_5 права вимоги страхового відшкодування, оскільки він не є власником пошкодженого транспортного засобу.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 05 серпня 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», треті особи: ОСОБА_2 та фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передано за підсудністю на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва.

ОСОБА_1 , не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, через представника ОСОБА_4 , подала апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 05 серпня 2021 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що підставою звернення до суду про стягнення із страховика страхового відшкодування є завдання ОСОБА_1 матеріальної шкоди у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу в ДТП водієм ОСОБА_2 , відповідальність якого застрахована згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в межах страхового ліміту 100 000 грн. Визначаючи територіальну підсудність, вона посилалася на положення частини шостої та шістнадцятої ст.28 ЦПК України, відповідно до яких позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди. Враховуючи наявність законодавчо закріпленої територіальної підсудності, вона обрала Богунський районний суд м.Житомира, оскільки факт ДПТ та місце завдання шкоди її майну відбулось на території Богунського району м.Житомира. Вважає помилковим твердження суду про те, що предметом позову є стягнення страхового відшкодування, оскільки страхове відшкодування включає в себе відшкодування лише шкоди, завданої майну потерпілого внаслідок ДТП іншим транспортним засобом. Згідно з п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Також, судом першої інстанції не взято до уваги, що правом визначати альтернативну підсудність наділений позивач, а не суд.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції (зі змісту частини третьої ст.360 ЦПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Богунський районний суд м. Житомира постановляючи ухвалу про передачу цивільної справи на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва, виходив із того, що даний позов не підсудний Богунському районному суду м.Житомира, оскільки предметом позову не є відшкодування шкоди, заподіяної майну позивача, а позов пред`явлено про стягнення страхового відшкодування та пені відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до п.1 частини першої ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За загальним правилом, визначеним ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Стаття 28 ЦПК України унормовує альтернативну підсудність справ за вибором позивача. Зокрема, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди (частина шоста ст.28 ЦПК України).

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята ст.28 ЦПК України).

Із системного аналізу вищевказаних норм можна дійти висновку, що не виключаючи можливість для позивача звернутися до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), альтернативна підсудність надає йому можливість також звернутися до іншого суду з відповідним позовом, тобто встановлює альтернативу можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Із матеріалів справи вбачається, 03 червня 2019 року по вул. Покровській в м.Житомирі відбулась ДПТ за участю трьох автомобілів: Nissan Rogue, д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , Volkswagen Passat, д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , ВАЗ 21043, д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 .

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 26 січня 2021 року в справі №295/14390/19 кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 за частиною першою ст.286 КК України закрито у зв`язку з примиренням із потерпілим, а цивільний позов залишено без розгляду (а.с.45-46).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Nissan Rogue», д.р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 27 грудня 2018 року №АМ-8734297 (а.с.14).

Підставою звернення до суду про стягнення з страховика страхового відшкодування є завдання ОСОБА_1 матеріальної шкоди у зв`язку з пошкодженням її транспортного засобу в ДТП водієм ОСОБА_2 .

Спеціальним Законом, який унормовує спірні правовідносини між сторонами у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до підпункту першого п.22.1. ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За таких обставин, ОСОБА_1 має право скористатися положеннями частини шостої ст.28 ЦПК України, яка надає їй можливість звернутися за відшкодуванням шкоди, заподіяної її майну, за місцем заподіяння такої, тобто саме до Богунського районного суду м. Житомира, а посилання цього суду на те, що позивач не наділена правом альтернативної підсудності та зобов`язана звернутися за розглядом спору до суду за місцезнаходженням відповідача є помилковим, оскільки не грунтуються на нормах як матеріального, так і процесуального права.

Право вибору належить саме позивачу, оскільки виключної підсудності у даному випадку не встановлено, чим ОСОБА_1 і скористалася.

Відповідно до вимог ст.379 ЦПК України порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для її скасування з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. У даному випадку для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.268,367-368,374,379,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_4 , задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 05 серпня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до Богунського районного суду м.Житомира.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: