Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7406/21 Головуючий у 1-й інст. Семенцова Л. М.
Категорія 43 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ляшук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 295/7406/21 за позовом ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «М 16» про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії

за апеляційною скаргою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «М 16» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15 листопада 2021 року, ухваленого під головуванням судді Семенцової Л.М. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність ОСББ «М 16» щодо ненадання своєчасної відповіді та інформації на його заяву та зобов`язати відповідача надати відповідь на його заяву від 06.06.2018 року, а саме: 1) з яких підстав та яким чином його персональні дані попали в розпорядження, коли, ким були надані в ОСББ «М 16»; 2) з яких підстав, коли, ким була передана в ОСББ «М 16» картотека структурованих його персональних даних; 3) з яких підстав, коли, з якою метою здійснювалася ОСББ «М 16» обробка його персональних даних.

В обґрунтування позову зазначено, що 06.06.2018 року ним до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «М 16» було подано заяву з проханням надати йому відповідь стосовно довідки про склад сім`ї за № 161 від 25.09.2015 року, виданої головою правління ОСББ «М 16» Мельничук О.П. на запит № 4259/16 від 25.09.2015 року КП «Житомиртеплокомуненерго», яка містить його персональні дані, а також у заяві він просив надати відповідь: 1) з яких підстав та яким чином його персональні дані попали в розпорядження, коли, ким, були надані в ОСББ «М 16»; 2) з яких підстав, коли, ким була передана в ОСББ «М 16» картотека структурованих його персональних даних; 3) з яких підстав, коли, з якою метою здійснювалася ОСББ «М 16» обробка його персональних даних. У заяві він зазначав про ненадання ним дозволу відповідачу на зберігання, розпорядження та обробку його персональних даних. Вказану заяву відповідачем було отримано та зареєстровано в журналі вхідних листів за № 35 від 06.06.2018 року, втім відповіді на своє звернення дотепер він не отримав.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15 листопада 2021 року позов задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «М 16» щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 06.06.2018 року та зобов`язано об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «М 16» надати ОСОБА_1 письмову відповідь на його заяву від 06.06.2018 року.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСББ «М 16», просить рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що позивач посилається саме на порушенням відповідачем вимог Закону України «Про звернення громадян», проте, суд першої інстанції не врахував, що заява позивача не є заявою по суті, оскільки не повідомляє відповідачу про порушення будь-яких його прав, а є запитом на витребування певної інформації, яка відноситься до персональних даних про фізичну особу.

Зауважує, що позивачем у запиті не наведено реквізити документа, що посвідчує фізичну особу, яка подає запит, відомості про базу персональних даних, стосовно якої подається запит, чи відомості про володільця чи розпорядника персональних даних; перелік персональних даних, що запитуються; мета та/або правові підстави для запиту.

Тому вважає, що така заява, що за змістом висловлених у ній вимог є запитом на одержання інформації щодо персональних даних, не може вважатись заявою, поданою відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

В суді апеляційної інстанції представник ОСББ «М 16» адвокат Могильницька І.М. доводи, наведені в апеляційній скарзі, підтримала, надала пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.

ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив, надав пояснення аналогічні, викладеному у позовній заяві.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 06.06.2018 року ОСОБА_1 в порядку Закону України «Про звернення громадян» до ОСББ «М 16» було подано заяву з проханням надати йому відповідь стосовно довідки про склад сім`ї за № 161 від 25.09.2015 року, виданої головою правління ОСББ «М 16» Мельничук О.П. на запит № 4259/16 від 25.09.2015 року КП «Житомиртеплокомуненерго», яка містить його персональні дані, а також у заяві він просив надати відповідь: 1) з яких підстав та яким чином його персональні дані попали в розпорядження, коли, ким, були надані в ОСББ «М 16»; 2) з яких підстав, коли, ким була передана в ОСББ «М 16» картотека структурованих його персональних даних; 3) з яких підстав, коли, з якою метою здійснювалася ОСББ «М 16» обробка його персональних даних. Також у заяві вказано про ненадання ним дозволу відповідачу на зберігання, розпорядження та обробку його персональних даних (а.с.3).

Про отримання відповідачем заяви свідчить відмітка із зазначенням дати її надходження 06.06.2018 року та вхідного номеру 35, що відповідачем не заперечується.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом також встановлено, що у повідомленні ОСББ «М 16» від 14.07.2021 року за вих. № 25 під назвою «відповідь ОСББ «М 16» на заяву від 17.06.2021 року та повторна відповідь на заяви від 01.06.2018 року та від 06.06.2018 року», складеному за зверненням позивача, зазначено про те, що він не є власником/співвласником квартири/нежитлового приміщення в будинку АДРЕСА_1 , станом на червень 2018 року він не був членом правління ОСББ «М 16», установчі документи ОСББ «М 16» зберігаються у відповідній реєстраційній справі в Департаменті реєстрації Житомирської міської ради, а довідка від 25.09.2015 року готувалася ТОВ «Аркада-Дім». Зауважено, що дана відповідь також є повторною відповіддю на його заяви від 01.06.2018 року та від 06.06.2018 року(а.с.15).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт розгляду зазначеного звернення та надання на нього позивачу письмової відповіді у передбачений ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» термін.

Колегія суддів погоджується із висновком суду з таких підстав.

Відповідно до преамбули Закону України «Про звернення громадян» цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Згідно зі ст. 1 цього Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Позивач обґрунтовував позовні вимоги тими обставинами, що відповідач не надав відповіді на його звернення.

Саме ненадання відповіді на листи і стало причиною виникнення спірних правовідносин.

Апеляційним судом встановлено, що позивачу на його заяви від 01.06.2018, від 06.06.2018 року та від 17.06.2021 ОСББ «М 16» надало відповідь лише 14.07.2021, тобто вже після звернення ОСОБА_1 до суду із вказаним позовом, а що стосується заяв від 01.06.2018 та від 06.06.2018 то із пропуском строку, визначеного ст. 20 «Про звернення громадян», про що обґрунтовано зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні.

Відомостей про те, що аналогічні відповіді надавалися позивачу раніше у визначені Законом строки, як про це зазначається у відповіді від 14 липня 2021 року, тобто, що вона є повторною, матеріали справи не містять і відповідачем суду не надано.

Відповідно до абз. 7 ст. 5 Закону України «Про звернення громадян», у зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Таким вимогам звернення ОСОБА_1 відповідає у повній мірі, що спростовує доводи апеляційної скарги про його невідповідність вимогам Закону.

Аргументи апеляційної скарги про те, що заява позивача за змістом висловлених у ній вимог є запитом на одержання інформації щодо персональних даних та не може вважатись заявою, поданою відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» колегією суддів відхиляються, оскільки зміст вказаної заяви не містить вимог про надання будь-чиїх персональних даних, а навпаки заявником ставиться вимога повідомити ОСББ з яких підстав, яким чином, коли і ким були розповсюджені саме його ОСОБА_1 , персональні дані третім особам.

Крім цього, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не отримано відповіді на всі постановлені ним питання, оскільки відомості, викладені в листі від 14.07.2021 року, не містять повної інформації щодо порушених питань.

Наведеного не спростовує і посилання відповідача в обґрунтування своїх доводів на правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.12.2020 у справі № 9901/105/20.

Так, у зазначеній постанові судом касаційної інстанції надавалася оцінка протиправності відмови Вищої ради правосуддя надати інформацію на запит фізичної особи в порядку Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації».

Натомість у справі, що переглядається позивач звернувся до відповідача із заявою саме в порядку Закону України «Про звернення громадян».

А тому, формулювання та висновки суду касаційної інстанції, що викладені в апеляційній скарзі, використані відповідачем цілком поза дійсним контекстом, у якому вони фактично були застосовані.

Таким чином, зазначена вище правова позиція була висловлена судом касаційної інстанції за інших фактичних обставин, аніж у справі, що розглядається, посилання відповідача на неї в цій справі некоректне і не може слугувати підтвердженням його помилкової позиції в справі.

Решта доводів, викладених в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «М 16» залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.01.2022.

Головуючий Судді