КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №2-4039/05
Провадження № 4-с/552/11/22
У Х В А Л А

16.05.2022 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Шаповал Т.В.,

при секретарі - Дубовик І.О.,

за участі:

скаржника ОСОБА_1 ,

представників Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно Східного міжрегіонального управління юстиції ( м. Суми) Тихонова О.О., Кузьміної В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду справу за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність посадових осіб Київського ВДВС у м. Полтаві Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ,-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та постанову державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми).

У поданій до суду скарзі посилалася на те, що в Київському ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) перебувало виконавче провадження №4236075 з примусового виконання виконавчого листа 2-4039, виданого 02.11.2005 року Київським районним судом м. Полтави про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі ј частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. 15 лютого 2022 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №4236075 у зв`язку із повною сплатою аліментів та скасовані всі раніше накладені обмеження, однак не знято арешт з коштів на рахунках боржника та арешт майна боржника. 16.02.2022 року державним виконавцем відкриті виконавчі провадження №68683269 про стягнення з нього штрафу у розмірі 52 025, 95грн., №68684006 про стягнення виконавчого збору 10 405, 19 грн. та №686882486 про стягнення витрат виконавчого провадження в розмірі 300 грн. Крім того, 13.04.2022 року було винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на загальну суму 900 грн. Тобто, на постанову про стягнення витрат виконавчого провадження в розмірі 300 грн. винесена ще одна постанова про стягнення витрат виконавчого провадження ще на 300 грн. Вважає, що державним виконавцем порушено норми Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцію з організації примусового виконання рішень.

Уточнивши вимоги скарги, остаточно просив зняти арешт з коштів на його рахунках, що накладені відповідними постановами в рамках виконавчого провадження №4236075, №6868326, №68684006, №686882486.

Зобов`язати внести зміни щодо розміру виконавчого збору, штрафу та витрат виконавчого провадження згідно закону та з урахуванням здійсненого перерахунку загальної суми боргу.

Об`єднати виконавчі провадження у зведене виконавче провадження та скасувати постанови №6868326, №68684006, №686882486.

16 травня 2022 року до суду від представника Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) надійшов відзив на скаргу, відповідно до якого зазначив, вважає, що державним виконавцем не порушено норми законодавства, державний виконавець діяв з дотриманням норм Закону України «Про виконавче провадження». Просив суд у задоволенні скарги відмовити.

У судовому засіданні скаржник скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представники Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми). в судовому засіданні вимоги скарги не визнали, просили в її задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши пояснення скаржника, представників Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми), дослідивши матеріали скарги, приходить до наступних висновків.

У статті 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02.011.2005 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі ј частини заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття, починаючи з 27.09.2005 року.

02 листопада 2005 року Київським районним судом м. Полтави на виконання рішення видано виконавчий лист №2-4039.

Також, судом встановлено, що за вказаним виконавчим листом державним виконавцем відкрито виконавче провадження №4236075, яке перебувало на примусовому виконанні в Шевченківському відділі державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми).

Постановою державного виконавця від 12.05.2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті, після винесення постанови про арешт коштів боржника АТ «Універсал Банк», крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонені законом, та належать боржнику у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 104 051, 91 грн.

Постановою державного виконавця від 12.05.2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті, після винесення постанови про арешт коштів боржника,крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонені законом, та належать боржнику у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 104 051, 91 грн.

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) від 30.11.2021 року передано виконавчий лист на виконання до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми).

Постановою державного виконавця від 17.12.2021 року прийнято виконавче провадження №42360075 до виконання.

Як вбачається із матеріалів скарги, постановою від 15.02.2022 року визначено для боржника розмір мінімальних витрат 300 грн., постановою від 15.02.2022 року стягнуто з ОСОБА_1 розмір виконавчого збору 10405, 19 грн.

Також, постановою державного виконавця від 15.02.2022 року закінчено виконавче провадження, оскільки дитина досягла повноліття.

Згідно даної постанови, нестягнутий штраф зі сплати аліментів, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження виведено в окремі виконавчі провадження.

Постановами державного виконавця від 16.02.2022 року відкриті виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_5 штрафу в розмірі 52025, 95 грн., залишок боргу 49 124,77 грн., про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 10405,19 грн., про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження в розмірі 300 грн.

Постановою державного виконавця від 25.04.2022 року виконавчі провадження №6868326, №68684006, №686882486 об`єднані в зведене виконавче провадження №68683269.

Також, встановлено, що постановами від 13.05.2022 року про виправлення помилки в процесуальному документі змінено розмір штрафу, який підлягав стягненню відповідно до постанови від 26.02.2019 року з 52 025, 95 грн. на 44 757, 55 грн. та змінено розмір виконавчого збору, який підлягаві стягненню відповідно до постанови від 16.02.2022 року з 10 405,19 на 8 951,51 грн.

Згідно зі ст. 124 Конституції України та ст.ст. 2,18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень згідно зі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Закон України «Про виконавче провадження» встановлює саме обов`язок, а не право виконавця, відкрити виконавче провадження та прийняти виконавчий документ до виконання, вживати заходів щодо примусового виконання.

Частина 1, п.1 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», передбачає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч.4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави закінчення виконавчого провадження.

Згідно п.7 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

Частина 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно п.2 ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приймає до уваги наявність у боржника несплачених сум штрафу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, та приходить до висновку, що у державного виконавця були відсутні підстави для зняття арешту з коштів на рахунках.

Згідно ст..42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з:1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;2) авансового внеску стягувача;3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Постанови державного виконавця, які оскаржуються, прийняті на підставі та в межах повноважень, наданих виконавцеві. Правомірність даних постанов заявником не спростовані.

Тобто, виконавець, виконуючи свої професійні обов`язки та діючи в межах чинного законодавства вчинив дії, щодо виконання боржником рішення суду.

Крім того,як встановлено судом, постановою державного виконавця від 25.04.2022 року виконавчі провадження №6868326, №68684006, №686882486 об`єднані в зведене виконавче провадження №68683269.

Враховуючи вищевикладені обставини, дії державного виконавця відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження», тому підстави для задоволення скарги відсутні.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_2 є необґрунтованою та безпідставною, а тому у її задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 450-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність посадових осіб Київського ВДВС у м. Полтаві Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний термін апеляційної скарги.

Повний текст виготовлено 20.05.2022 року.

Головуючий суддя Т.В.Шаповал