ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 711/1713/21
Провадження № 22-ц/821/183/22
Категорія: 305010300

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Єльцова В.О.

за участю секретаря: Захарченко А.Д.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Головне управління Національної поліції в Черкаській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 вересня 2021 року (ухваленого в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Скляренко В.М., повний текст рішення складено 24 вересня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

18 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди, посилаючись в обґрунтування заявленого позову на те, що вона зверталася до Головного управління Національної поліції в Черкаській області із запитом про надання публічної інформації, а саме: чи були притягнуті поліцейські, які проводять досудове розслідування у кримінальному провадженні №0006072 від 23 липня 2017 року на підставі листів-відповідей Черкаської місцевої прокуратури від 09 липня 2019 року №171-232-19 та від 21 липня 2020 року №173-232-19 у кримінальному провадженні №0006072 від 23 липня 2017 року.

Також, зазначає ОСОБА_1 , у своєму запиті вона просила вказати наступні відомості: посаду, спеціальне звання, прізвище, ім`я та по-батькові поліцейських, яких було притягнуто до дисциплінарної відповідальності на підставі зазначених листів.

Оскільки відповідач не надав їй відповіді на вказане звернення, зазначає ОСОБА_1 , вона оскаржила дану бездіяльність до Черкаського окружного адміністративного суду.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2020 року у справі №580/830/20 визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Черкаській області щодо не надання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 від 23 листопада 2020 року. Визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Черкаській області щодо недотримання встановленого ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» строку надання інформації на запит. Зобов`язано ГУНП в Черкаській області розглянути запит ОСОБА_1 від 23 листопада 2020 року про надання публічної інформації.

ОСОБА_1 в своєму позові вказує, що протиправними діями ГУНП в Черкаській області їй була завдана моральна шкода, яка полягала у стражданні та приниженні, яких вона зазнала внаслідок протиправних дій відповідача, а також понесених нею негативних емоцій, внаслідок чого в неї на протязі тривалого проміжку часу було погане самопочуття та пригнічений настрій.

З метою захисту своїх порушених немайнових прав, вказує ОСОБА_1 , вона звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із відповідним позовом та просила постановити судове рішення, яким стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на її користь моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 вересня 2021 року позов - задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1500,00 грн.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що зібраними по справі доказами встановлена наявність негативних змін в житті позивачки, спричинених протиправною бездіяльністю відповідача, що призвели до нервового стресу ОСОБА_1 , негативно вплинули на стан її здоров`я та загальний психоемоційний стан, потягнули за собою необхідність відновлення попереднього стану позивачки та захисту порушених прав в судовому порядку.

Проте, враховуючи обсяг заподіяної позивачці шкоди, глибину та тривалість її моральних страждань внаслідок порушення її права на отримання інформації, а також, приймаючи до уваги засади розумності та справедливості, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 500 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 08 листопада 2021 року, ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції постановленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при невідповідності висновків суду обставинам справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права, просила рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 вересня 2021 року змінити шляхом збільшення розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню зГоловного управління Національної поліції в Черкаській області на її користь з 1500,00 грн. до 30000,00 грн.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції не була в достатній мірі врахована сукупність необхідних для відшкодування моральної шкоди факторів: характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, їх тривалість, ступень вини відповідача, що призвело до необґрунтованого визначення судом першої інстанції такої замалої суми моральної шкоди.

Відзиви на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який надійшов 06 грудня 2021 року, Головне управління Національної поліції в Черкаській області, вважаючи доводи апеляційної скарги необґрунтованими та безпідставними, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 вересня 2021 року залишити без змін.

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що 23 листопада 2020 року ОСОБА_1 зверталася до Головного управління Національної поліції в Черкаській області із запитом про надання їй публічної інформації.

Оскільки на вказаний інформаційний запит позивачка відповіді не отримала, то вона звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо ненадання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 від 23 листопада 2020 року. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо недотримання встановленого ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» строку надання інформації на запит. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області розглянути запит ОСОБА_1 від 23 листопада 2020 року про надання публічної інформації. (а.с.17-21)

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданих скарг, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За загальним правилом, шкода відшкодовується на загальних підставах, що передбачає наявність складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина.

Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені ст.ст. 1173 та 1174 ЦК України.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18).

Як вбачається із наявних матеріалів справи, при ухваленні Черкаським окружним адміністративним судом рішення від 08 листопада 2020 року, зокрема,було визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо ненадання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 від 23 листопада 2020 року. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо недотримання встановленого ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» строку надання інформації на запит.

Відповідно до частини першої статі 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частина друга стаття 16 ЦК України).

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Залучення або ж незалучення до участі в таких категоріях спорів Державної казначейської служби чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба чи її територіальний орган. ( Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року справа №242/4741/16-ц.)

Враховуючи доведеність порушення прав позивачки, докази, надані ОСОБА_1 в підтвердження заявлених нею позовних вимог, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди у розмірі 1500,00 грн.

Визначаючи конкретний розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував в сукупності всі фактичні обставини цієї справи, характер порушення прав позивачки, істотність вимушених негативних змін у її житті, пов`язаних із бездіяльністю Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо ненадання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 , зусилля, вжиті позивачкою для відновлення прав та обґрунтовано визначив розмір моральної шкоди з урахуванням принципів достатності та справедливості.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги надані нею докази, є неаргументованими, були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, на законність судового рішення не впливають, а фактично зводяться до незгоди апелянта із висновком суду.

Вказані посилання спростовуються встановленими вище обставинами справи, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є ідентичними доводам, висловленими позивачкою в суді першої інстанції, яким судом надана належна правова оцінка.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини даної справи, дав належну оцінку зібраним доказам в їх сукупності, правильно послався на закон, що регулює спірні правовідносини і дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

В.О.Єльцов

/повний текст постанови суду виготовлений 13 січня 2022 року/