07.04.2022 Єдиний унікальний номер 205/4889/21
Єдиний унікальний номер судової справи 205/4889/21
Номер провадження 2/205/1348/22
РІШЕННЯ

іменем України

07 квітня 2022 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Базилєв Станіслав Петрович, Житлово-будівельний кооператив №350, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

08.06.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Базилєв Станіслав Петрович, Житлово-будівельний кооператив №350, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом.

Позов, з урахуванням уточнень від 17.01.2022 року, обґрунтовано тим, що мати позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюбу 20.06.1980 року. 26.09.1986 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів ОСОБА_4 на підставі ордеру № 4119, була надана квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на сім`ю з трьох осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_5 (син). Відповідно до повідомлення № 61 від 12 серпня 2015 року, виданого ЖБК № 350, ОСОБА_4 був членом ЖБК № 350 з грудня 1986 року, сума яка була виплачена за пай вартості квартири в загальному обсязі складала 7769 руб., виплачена в період з 1986 року по 1991 рік. За час шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повністю виплатили пайові внески за вищевказану квартиру, тому квартира була їх спільною сумісною власністю, а відтак ОСОБА_3 відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР мала право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті були: ОСОБА_3 (дружина) та ОСОБА_5 (син), які належним чином прийняли спадщину, оскільки проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем на час його смерті та фактично вступили в управління спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на 3/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Діти спадкодавця: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 спадщину прийняли, звернулися з заявами про її прийняття до нотаріуса. Мати ОСОБА_3 - ОСОБА_6 відмовилася від спадщини на користь позивача.

Постановами приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Базилєва С.П. ОСОБА_5 та ОСОБА_1 відмовлено в видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2017 року по справі № 205/2437/16-ц за позовом ОСОБА_5 визнано його право власності на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 та на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 відповідно до договору дарування від 25 червня 2021 року подарував свою 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На підстави викладеного позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2021 року витребувано докази.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2022 року залучено по справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 , підготовче засідання закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Від представника позивача ОСОБА_7 - адвоката Томи В.П. надійшла заява, в якій просив справу розглянути без його участі, позов підтримав та просив задовольнити.

Від представника відповідача Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради Дикої Н.В. надійшла заява, в якій просила розглянути справу без участі представника відповідача відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.113).

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.137).

Від третьої особи: приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Базилєва С.П. надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Від представника третьої особи: ЖБК №350 Панасенка А.М. надійшла заява, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. (а.с.107).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ході судового розгляду встановлено, що 20.06.1980 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7). Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_6 в них народився син ОСОБА_5 (а.с.76).

Квартира АДРЕСА_2 в житлово-будівельному кооперативі № 350 була надана на підставі ордеру № 4119, виданого 26 вересня 1986 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів, ОСОБА_4 на склад сім`ї з трьох осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_5 (син) (а.с. 8-9).

Відповідно до довідки від 12 серпня 2015 року, виданої ЖБК № 350, ОСОБА_4 був членом ЖБК № 350 з грудня 1986 року, пайовий внесок за вищезазначену квартиру в сумі 7769 руб. виплачено в період з 1986 року по 1991 рік(а.с. 11).

Згідно з ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Враховуючи вищевказані правові норми, а також те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повністю виплатили пайові внески за вищевказану квартиру у 1991 році під час спільного шлюбу, суд доходить висновку, що квартира була їх спільною сумісною власністю, а відтак ОСОБА_3 відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР мала право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 помер (а.с. 12).

Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 . Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті були: син - ОСОБА_5 та дружина - ОСОБА_3 , які належним чином прийняли спадщину, оскільки проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем на час його смерті та фактично вступили в управління спадковим майном, що встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2017 року по цивільній справі 205/2437/16-ц за позовом ОСОБА_5 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Базилєв С.П., Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Житлово-будівельний кооператив № 350, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом(а.с. 17-18).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного, чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

За змістом п. 8Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Верховним Судом України у листі «Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за II півріччя 2013 р.» від 01.02.2014р. роз`яснено, що виникнення права власності на будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Аналогічна правова позиція зазначена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Враховуючи вищевказані правові норми, а також те, що пайові внески за спірну квартиру було повністю виплачено у 1991 році, суд доходить висновку, що 1/2 частина спірної квартири увійшла до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 успадкували після смерті ОСОБА_4 по ј частині вищевказаної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 (а.с.14).

Після її смерті відкрилася спадщина на ѕ частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_3 : Ѕ частина квартири на праві спільної сумісної власності подружжя та ј частина в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка.

До приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Базилєва С.П. з заявами про прийняття спадщини звернулися діти спадкодавця: донька ОСОБА_1 (а.с. 6, 62) та син ОСОБА_5 (а.с.73).

Мати спадкодавця ОСОБА_6 (а.с.7) подала до нотаріуса заяву про відмову від належної їй частки спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 , на користь позивача (а.с.70).

Відповідно до листа Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 22.02.2016 року № 1931 станом на 31.12.2012 року відомості щодо реєстрації права власності за адресою: АДРЕСА_1 відсутні (а.с.82).

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Базилєва С.П. ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру (а.с.87).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2017 року по справі № 205/2437/16-ц за позовом ОСОБА_5 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Базилєв С.П., Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Житлово-будівельний кооператив № 350, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом визнано право власності ОСОБА_5 на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 та на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 (а.с.17-18). Рішення набрало законної сили 12.12.2017 року.

25.06.2021 року ОСОБА_5 подарував Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , що підтверджується договором дарування частки квартири (а.с.135). Право власності на зазначену частину квартири 25.06.2021 року зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.136).

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Базилєва С.П. від 25.05.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_3 , оскільки спадкоємцем не подано правовстановлюючі документи на майно (а.с.100).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що одна з трьох спадкоємців першої черги ОСОБА_3 відмовилась від своєї частини спадщини на користь позивача, ОСОБА_1 у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини після матері, а отже, прийняла спадщину та успадкувала Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на Ѕ частину зазначеної квартири в порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_3 .

Суд при ухваленні рішення розподіляє судові витрати. Позивач не просить стягнути з відповідачів судові витрати, тому суд вважає можливим понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору, покласти на нього.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1216-1218, 1261, 1268, 1269 ЦК України, статтями 529, 549 ЦК УРСР, статтею 22 Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР, статтею3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статтею 15 Закону України «Про власність», статтями 4, 12, 16, 81, 82, 247, 141, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Базилєв Станіслав Петрович, Житлово-будівельний кооператив №350, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) право власності на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 .

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г.Остапенко