Справа №293/624/22
Провадження № 2-н/293/17/2022
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

26 травня 2022 рокусмт Черняхів

Суддя Черняхівського районного суду Житомирської області Проценко Л.Й., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на його користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За приписами пунктів 4 та 5 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо:

-заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину;

-заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога непов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Заявник, в заяві про видачу судового наказу, просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заявлена вимога про стягнення аліментів не може бути вирішена в порядку наказного провадження, оскільки не відповідає вимогам ст.161 ЦПК України.

За таких обставинах, відповідно до положень п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України суд відмовляє у видачі судового наказу.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику його право звернення з такими вимогами в порядку позовного провадження, або ж із заявою про видачу судового наказу, яка відповідала б одій із вимог, передбаченних ст. 161 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.161, п.3 ч.1 ст.165, 260,353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Людмила ПРОЦЕНКО