17 травня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Панченко О.М.
при секретарі Богослов Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Третя особа Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , Третя особа Деснянська районна в місті Києва державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що відповідач є зареєстрованим у квартирі, проте понад 6 місяців (з 1999 року) він не проживає за місцем своєї реєстрації, квартирою не користується та не цікавиться, проте Позивачці доводиться нести додаткові витрати по утриманню житла.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа передана в провадження судді Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21.10.2021 р. відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні.
В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи без їх особистої участі, позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, проти постановлення заочного рішення по справі не заперечували.
Відповідач в судове засідання не з` явився, відзиву на позов не подав, про час та місце розгляду судової справи був повідомлений належним чином.
Третя особа Деснянська районна в місті Києва державна адміністрація в судове засідання не з`явилася, повідомлялась належним чином.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
На підставі витягу з розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 30.03.2015 № 193, договір найму двокімнатної квартири АДРЕСА_1 змінено та наразі наймачем квартири АДРЕСА_2 виступає Позивачка.
Вказана квартира перебуває в комунальній власності. Фактичне користування квартирою АДРЕСА_2 здійснюється Позивачкою, яка зареєстрована та проживає у ній. Також квартирою АДРЕСА_2 здійснює користування особа ОСОБА_3 (мати Позивачки), а також новонароджена дитина Позивачки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідач та особа ОСОБА_3 , яка є матір`ю Позивачки, перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 24.12.1999 року.
Відповідач є зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_2 , проте понад 6 місяців, а саме з грудня 1999 року, він не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актами про непроживання особи у житловому приміщенні від 16.02.2021р. та від 18.08.2021р., які були складені мешканцями сусідніх квартир будинку АДРЕСА_3 .
Відповіддю від 28.08.2021р. Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації зазначено, що до відділу з питань реєстрації місця проживання Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації заяви стосовно неможливості користування вказаною квартирою не надходили.
Відповіддю від 26.08.2021р. Деснянського УП ГУНП в м. Києві зазначено, що звернень або скарг, відносно протиправних дій з боку Позивачки щодо перешкоджання користування квартирою АДРЕСА_4 не надходило.
Відповіддю від 25.08.2021р. Деснянського районного у місті Києві ТЦК та СП Міністерства оборони України зазначено, що Відповідач перебуває на військовому обліку вказаного розпорядника інформації та наразі не проходить військову службу.
Таким чином, Відповідач не проживає понад шестимісячний строк у квартирі за місцем реєстрації без поважних причин, зазначеною квартирою не цікавиться, перешкод у користуванні квартирою не зазнає.
Відповідно до п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції.
Відповідно до ст. 67 ЖК УРСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до ст. 68 ЖК УРСР, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР особа, яка не проживає на житловій площі більше шести місяців без поважних причин, може бути визнана судом такою, що втратила право користування житловою площею.
Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійснені покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним.
Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло.
У відповідності до ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таку ж правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11.
З урахуванням викладеного, позов підлягає задоволенню, так як зазначені у ньому обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі.
Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.
Керуючись ст. 41 Конституції України , ст. 64, 71, 72 ЖК УРСР та ст., ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 223, 206, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України,
суд вирішив:
Позовні вимоги - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_5 .
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП: НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
СУДДЯ О.М. Панченко