РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Семенюк Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Плетньов Володимир Олександрович, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та визнання права спільної сумісної власності на квартиру,-

в с т а н о в и в:

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , про скасування рішення приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Плетньова В.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 60633749 від 28.09.2021 року. Просить суд визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 .

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що позивач є мамою ОСОБА_2 . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 287389482 від 29.11.2021 року, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за АТ «Альфа Банк». Підставою для внесення запису зазначено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Плетньова В.О. (з відкриттям розділу),індексний номер: 60633749 від 28.09.2021 року. Підставою для державної реєстрації зазначено іпотечний договір № 1844/07 із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер 6617, виданий 24.12.2007 року, видавник Сивоглаз С.С., приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області. Позивач вважає, що державну реєстрацію права власності було проведено з порушенням вимог діючого законодавства України. Відповідно до Довідки про смерть серії НОМЕР_1 від 23.06.2021 року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 . Проте, внаслідок прийняття приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Плетньовим В.О. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 60633749 від 28.09.2021 року, позивач була позбавлена права на успадкування частини квартири. Іпотекодержателем не було надано нотаріусу, який виконував функції державного реєстратора належного підтвердження виконання вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо надіслання боржнику (спадкоємцю боржника) повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, що унеможливило встановлення державним реєстратором завершення 30-денного строку, сплив якого пов`язується з проведенням ним подальших дій зі звернення стягнення на предмет іпотеки. Реєстрація права власності на квартиру відбулась з порушенням як процедури повідомлення іпотекодавця, так і проведення державної реєстрації за відсутності іпотечного договору, що унеможливило успадкувати майно у встановленому Законом порядку, враховуючи вимоги частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень».

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов від 14.02.2022 року. Проти задоволення позову заперечує. На підставу своїх заперечень зазначає, що на підставі Постанови Кабінету міністрів України від 26 лютого 2020 р. № 189 «Про внесення зміни до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункт 61 Постанови КМУ від 25.12.2015 року №1127 було викладено в новій редакції. Керуючись положеннями нової редакції п. 61 вищевказаної постанови КМУ, відповідачем, як іпотекодержателем, 14 травня 2020 року за вих. №4013 було направлено на адреси позичальника/іпотекодавця - ОСОБА_3 та адресу майнового поручителя ОСОБА_4 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання (вимога про усунення порушення). Вказане повідомлення було направлено на адреси сторін поштовим відправленням з оголошеною цінністю та описом вкладення. Також іпотекодержателем було повторно 08.07.2020 року надіслані повідомлення з вимогами про усунення порушення основного зобов`язання. Також, іпотекодержателем було дотримано вимоги щодо оголошеної цінності листів та опису вкладення. Представник відповідача зазначажЮ, що позивачем порушено вимоги ст. 1281 ЦК України та не повідомлено ні позичальником за кредитним договором ( ОСОБА_3 ) ні спадкоємцем ОСОБА_2 про смерть одного із іпотекодавця. Позивачем не наведено доказів, що відповідач порушив вимоги закону, вказуючи лише власні припущення щодо наявності підстав для скасування рішення приватного нотаріуса та необхідності наявності в матеріалах реєстраційної справи документів, які не передбачені чинним законодавством.

Ухвалою суду від 13.12.2021 року було прийнято справу до розгляду та відкрито загальне провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвало суду від 04.02.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивача не з`явився, від представника позивача 23.05.2022 року до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання відповідач був повідомлений належним чином. Клопотань, заяв від них до суду не надходило.

Треті особи ОСОБА_3 та Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Плетньов В.О. у судове засідання не з`явилися, про час, місце та дату судового засідання були повідомлені належним чином. Клопотань, заяв від них до суду не надходило.

Враховуючи наведе, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки надані докази дозволяють ухвалити рішення щодо спірних правових відносин.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є мамою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 287389482 від 29.11.2021 року, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за АТ «Альфа Банк»

Підставою для внесення запису зазначено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Плетньова В.О. (з відкриттям розділу), індексний номер: 60633749 від 28.09.2021 року.

Підставою для державної реєстрації зазначено іпотечний договір № 1844/07 із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер 6617, виданий 24.12.2007 року, видавник ОСОБА_5 , приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області.

24 грудня 2007 року між ОСОБА_3 Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком було укладено Договір про іпотечний кредит № 1846/07 на суму 25000,00 дол. США із терміном погашення 21 грудня 2027 року.

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23.06.2021 року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спадкоємцем майна померлої ОСОБА_6 є ОСОБА_7 , яка звернулась 06.07.2021 року до Другої Рівненської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 162/2021 від 06.07.2021 року, що підтверджується довідкою від 03.12.2021 року №1379/02-14.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (частина 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно із частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду; позасудовий - на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до принципу свободи договору саме сторони договору вправі визначати процедуру та порядок направлення та вручення відповідних повідомлень та виконання інших вимог, встановлених Законом України «Про іпотеку», і за відсутності в договорі відповідних умов необхідно виходити з такого.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Отже, за загальним правилом право розпоряджатися майном належить власнику, а особа, яка не є власником, таким правом не наділена.

Особа, яка не є власником майна, вправі розпоряджатися цим майном лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина 2 статті 35 зазначеного Закону).

Отже, за змістом частини 1 статті 33 та частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини 2 статті 35 Закону України «Про іпотеку».

Вимоги частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» не перешкоджають іпотекодержателю здійснювати права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця тільки тоді, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина 3 зазначеної статті).

Умови договору іпотеки та вимоги частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Належним необхідно вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року N 270.

Належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

Направлення такої вимоги іпотекодавцю про усунення порушень основного зобов`язання обґрунтовується саме тим, що іпотекодавець має право замість боржника усунути порушення основного зобов`язання і тим самим убезпечити себе від звернення стягнення на належний йому предмет іпотеки.

У разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку.

За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Таким чином, недотримання вимог частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому, метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.

В іншому випадку іпотекодержатель не набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

У разі направлення іпотекодержателем іпотекодавцю вимоги про усунення порушення основного зобов`язання відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» з одночасним повідомленням про обраний спосіб задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до частини 1 статті 38 Закону України «Про іпотеку» (одним документом) необхідно виходити з пріоритету дотримання саме частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку». (Дивись пункти 70, 71 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі N 757/13243/17).

Як встановлено судом спадкоємець ОСОБА_7 не отримувала повідомлення про усунення порушення, а також про намір звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність.

Відповідачем у відзиві зазначено, що 14 травня 2020 року за вих. №4013 було направлено на адреси позичальника/іпотекодавця - ОСОБА_3 та адресу майнового поручителя ОСОБА_4 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання (вимога про усунення порушення). Іпотекодержателем було повторно 08.07.2020 року надіслані повідомлення з вимогами про усунення порушення основного зобов`язання. Проте, з долучених до відзиву копії повідомлення, вбачається, що такі листи було повернуто з повідомленням про не вручення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання.

За таких обставин, іпотекодержателем не було надано нотаріусу, який виконував функції державного реєстратора належного підтвердження виконання вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо надіслання боржнику (спадкоємцю боржника) повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, що унеможливило встановлення державним реєстратором завершення 30-денного строку, сплив якого пов`язується з проведенням ним подальших дій зі звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах: від 23 січня 2019 року у справі N 306/1224/16-ц, провадження N 14-501цс18; від 24 квітня 2019 року у справі N 521/18393/16-ц, провадження N 14-661цс18.

Отже, порушення відповідачем вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» є самостійною та достатньою підставою для скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Плетньова В.О. (з відкриттям розділу), індексний номер: 60633749 від 28.09.2021 року.

Така правова позиція висвітлена Верховним Судом у постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 278/3367/19-ц і ґрунтується на тому, що встановлена законодавцем процедура повідомлення іпотекодавця про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі неусунення порушення зобов`язання покликана надати можливість іпотекодавцю замість боржника усунути порушення основного зобов`язання і тим самим убезпечити себе від звернення стягнення на належний йому предмет іпотеки.

Оскільки вимога про усунення порушення спадкоємцю не надсилалася, іпотекодержатель порушив вимоги закону щодо повідомлення боржника (спадкоємця боржника) про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Спадкоємець боржника, якому не відомо про існування вимог кредитора спадкодавця, не може бути позбавлений успадкованого майна в позасудовому порядку без будь-якого повідомлення чи попереднього пред`явлення претензії кредитором.

Позбавлення особи майна в такий спосіб є порушенням права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України.

За змістом ст.15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час вчинення спірних реєстраційних дій) у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Зазначена редакція закону передбачала такий спосіб судового захисту порушених прав як судове рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав.

Згідно з ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній з 16 січня 2020 року, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Скасування спірних рішень державного реєстратора є підставою проведення державноїреєстрації припинення речових прав Акціонерного товариства «Альфа Банк» на нерухоме майно, а отже, є ефективним засобом юридичного захисту, оскільки відновить порушене право позивача на належне йому нерухоме майно. При цьому, обов`язкове припинення рішенням речових прав у випадку скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав передбачене законом, а тому не є виходом за межі позовних вимог.

Разом з тим, в частині позовних вимог про визнання квартири АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 слід відмовити. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. за вимогою немайнового характеру, що підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Оскільки суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання спірного майна спільною сумісною власністю, то судові витрати понесені позивачем за вимогою майнового характеру у розмірі 4088 грн., покладаються на нього та поверненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Плетньов Володимир Олександрович, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та визнання права спільної сумісної власності на квартиру задовольнити частково.

Скасувати рішення приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Плетньова В.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 60633749 від 28.09.2021 року, з припиненням права власності Акціонерного Товариства «Альфа Банк» квартиру АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Позивич: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, Код ЄДРПОРУ 23494714.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Плетньов Володимир Олександрович, 33028, м. Рівне, вул.16-го Липня, 38.

Суддя І.О.Гордійчук