Справа № 710/1425/21
Провадження № 2/710/76/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2022 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Побережної Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Руденко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» про розірвання договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог.

23.10.2021 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява, в якій позивач просить розірвати договір оренди землі від 01.01.2014, укладений між ОСОБА_2 та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНА», щодо земельної ділянки площею 2,3516 га з кадастровим номером :04:001:0122, право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.09.2015, номер запису про інше речове право 11246835.

Свою позовну заяву позивач мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 стала власником земельної ділянки площею 2,3516 га, кадастровий номер :04:001:0122, яка розташована на території Буртівської сільської ради, Звенигородського (колишнього Шполянського) району, Черкаської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Раніше земельна ділянка належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після оформлення спадщини ОСОБА_1 звернулась з повідомленням до СТОВ «УКРАЇНА» в порядку ст. 148-1 Земельного кодексу України, яким повідомила, що стала власником земельної ділянки. Також ОСОБА_1 отримала копію договору оренди землі, який був укладений попереднім власником. Так, 01.01.2014 між ОСОБА_2 та СТОВ «УКРАЇНА» було укладено договір оренди землі. Предметом договору є земельна ділянка площею 2,3516 га, кадастровий номер :04:001:0122, яка розташована на території Буртівської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тобто саме та земельна ділянка право власності на яку перейшло до ОСОБА_1 . Договір оренди землі було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.09.2015, номер запису 11246835. Відповідно до п. 3.1. Договору договір укладено на 10 років з урахуванням вегетації сільськогосподарських культур. Згідно п. 13.5. Договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем. Оскільки сторони, підписуючи договір встановили таку істотну умову договору як розірвання договору у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, ОСОБА_1 , в усній формі, запропонувала СТОВ «УКРАЇНА» розірвати договір оренди землі, оскільки бажає самостійно обробляти власну земельну ділянку. СТОВ «УКРАЇНА» відмовило ОСОБА_1 в розірванні договору. ОСОБА_1 вважає, що СТОВ «УКРАЇНА» порушує умови договору відмовляючи їй у розірванні договору, а тому вважає за необхідне звернутись з позовною заявою про розірвання договору оренди землі.

Відповідач надав суду відзив, в якому вказав, що позивач не зверталася до відповідача з питанням про розірвання договору оренди землі. Твердження позивача про те, що відповідач порушує умови договору оренди землі не мають підтвердження, оскільки відповідно до п. 3.1 Договору він укладений на 10 років з урахуванням вегетації сільськогосподарських культур, а на час звернення позивача до суду земельна ділянка засіяна озимою пшеницею, тому договір може бути розірвано після збирання врожаю за письмовим зверненням власника.

Позивач надав відповідь на відзив, у якій зазначив, що відповідно до п. 3.1 Договору оренди землі від 01.01.2014 договір укладено на 10 років з урахуванням вегетації сільськогосподарських культур. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Тобто п. 3.1. Договору оренди землі встановлює загальне правило строку дії договору 10 років з урахуванням вегетації сільськогосподарських культур. Відповідно до п. 13.5 Договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем. Даний пункт встановлює спеціальні підстави для розірвання договору оренди, а однією із цих спеціальних підстав є перехід права власності на земельну ділянку до другої особи. Даним пунктом договору, сторони, за обопільною домовленістю, передбачили права нового власника вимагати розірвання Договору. На думку позивача умови п. 3.1. Договору не поширюються на п. 13.5. Договору. На підставі свідоцтва про право на спадшину за заповітом від 02.09.2021 ОСОБА_1 стала власником земельної ділянки площею 2,3516 га, кадастровий номер :04:001:0122, яка розташована на території Буртівської сільської ради, Звенигородського (колишнього Шполянського) району, Черкаської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Саме з 02.09.2021 у ОСОБА_1 , на її думку, появилось право вимагати розірвання договору оренди землі в добровільному порядку, а у разі не згоди СТОВ «УКРАЇНА» в судовому порядку.

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 26.10.2021 було відкрито провадження по справі.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 20.12.2021 було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що позову підтримує повністю і просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає частково, а саме просив задовольнити позов з урахуванням п. 3.1 Договору, після збору врожаю, але не пізніше 01.09.2022.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В суді встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.09.2021, виданого державний нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори Курінним В.В., на підставі заповіту посвідченого Буртівською сільською радою Шполянського району Черкаської області 12.09.2017, зареєстрованого в реєстрі за № 24, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 , 1923 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , що зареєстрована та проживає с. Бурти, Звенигородського району, Черкаської області (а.с. 4).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, № витягу 273022513, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,3516 гектарів, розташованої на території Буртівської сільської ради, Звенигородського (колишнього Шполянського) району, Черкаської області. Цільове призначення землі: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Кадастровий номер земельної ділянки :04:001:0122 (а.с. 5).

Відповідно до договору оренди землі від 01.04.2014, укладеного між ОСОБА_2 та СТОВ «УКРАЇНА» було укладено договір оренди землі, предметом договору є земельна ділянка площею 2,3516 га, яка розташована на території Буртівської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області. Відповідно до п. 3.1. Договору договір укладено на 10 років з урахуванням вегетації сільськогосподарських культур. Відповідно до п. 13.3. Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за: згодою однієї сторони, рішенням суду на вимогу однієї сторони у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом. Відповідно до п. 13.5. Договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи- орендаря є підставою для зміни умов або розірвання. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем (а.с. 6-7).

Згідно з актом прийому-передачі земельної ділянки в оренду, підписаному ОСОБА_2 та СТОВ «Україна» орендодавець передав на підставі договору оренди землі земельну ділянку, загальною площею 2,3516 га (а.с. 8).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.09.2015 було зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 01.01.2014, укладеному між ОСОБА_2 та СТОВ «Україна», номер запису 11246835 (а.с. 9).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 1, п. 7 ч. 2 ст.16 ЦК України кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення.

У ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

За змістом статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення про перехід права власності від держави до територіальної громади або навпаки підлягає опублікуванню у друкованих засобах масової інформації місцевої сфери розповсюдження із зазначенням кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки. За згодою сторін договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту чи застави до такого договору можуть бути внесені зміни із зазначенням нового власника земельної ділянки.

Частиною третьою статті 9 Закону України «Про оренду землі» також визначено, що до нового власника орендованої земельної ділянки переходять права та обов`язки орендодавця за договором оренди цієї земельної ділянки.

Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У частинах першій та другій статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частинами другою та третьою статті 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Положеннями ст. 30, 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку

Договір оренди землі припиняється, зокрема, у разі: закінчення строку, на який його було укладено; договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до змісту ст. 32 Закону України «Про оренду землі», яка регулює питання щодо припинення договору оренди землі шляхом його розірвання, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Відповідно п. 13.5 договору оренди землі від 01.01.2014, укладеного між ОСОБА_2 та СТОВ «УКРАЇНА» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

Вказаний пункт договору не визнаний в судовому порядку недійсним.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем земельної ділянки кадастровий номер :04:001:0122, яка залишилась після ОСОБА_2 , 1923 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зареєструвала своє право власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Колегія суддів в даній справі вказала, що суди установивши, що сторони спірних договорів оренди землі у пункті 40 передбачили можливість розірвання договору у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а ПП «Агроекологія» відмовляється у добровільному порядку виконати вимоги нового власника дійшли обґрунтованого висновку про законність позовних вимог про розірвання договорів оренди землі.

Таких же висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний суд у постановах від 03.02.2020 у справі № 530/1578/16-ц (провадження № 61-4697св19), від 03.08.2020 у справі № 551/1064/16-ц (провадження № 61-527св17), від 29.06.2021 у справі № 530/1643/16-ц.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при укладенні спірного договору оренди землі сторони погодили у пункті 13.5 договору таку підставу його розірвання, як перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, разом з тим позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , і є власником земельної ділянки, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, тому спірний договір слід розірвати, так як до позивача, як спадкоємця орендодавця, перейшло право власності на орендовану земельну ділянку і він вимагає розірвання договору.

За таких обставин, позовні вимоги ґрунтуються на законі та доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно з п. 3.1 спірного договору договір укладено на 10 років з урахуванням вегетації сільськогосподарських культур. Відповідно до п. 13.5 перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання. Тобто п. 13.5 є самостійною окремою підставою для розірвання договору, що не передбачає урахування вегетації сільськогосподарських культур.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вирішує повернути позивачу з бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 454,00 грн. відповідно до ст. 142 ЦПК України та стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору.

Керуючись ст. 1, 9, 13, 18, 31, 32, 34 Закону України «Про оренду землі», статей 125, 126, 148-1 ЗК України, ст. 526, 610, 627, 651, 652, 792, 1218 ЦК України, ст.12, 13, 77, 81, 141, 263, 264, 265, 280-282, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати договір оренди землі від 01.01.2014, укладений між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНА», щодо земельної ділянки площею 2,3516 га з кадастровим номером :04:001:0122, право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.09.2015, номер запису про інше речове право 11246835.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНА», , с. Бурти, Звенигородського району, Черкаської області, 20610, інші дані про особу суду невідомі, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , інші дані про особу суду невідомі, судовий збір в розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованій АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , інші дані про особу суду невідомі, з державного бюджету 50% судового збору в сумі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.П. Побережна