Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за позовом ОСОБА_1 до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила визнати протиправним та скасувати розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №833 від 15.12.2020 року про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною;

Встановити ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні та спілкування з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: кожного І та III тижня місяця в години, що не порушують встановленого розпорядку дня дитини (сон, харчування, відвідування гуртків тощо) за обов`язкової присутності матері, ОСОБА_1 , та на території її проживання. В інші вихідні та святкові дні за домовленістю з матір`ю, у її присутності та на визначеній нею території.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.12.2020 року Солом`янською районною в місті Києві державною адміністрацією за підписом голови Чечотки І.Р. винесено розпорядження №833 про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Вказаним розпорядженням визначено способи участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкування з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: кожного І та III тижня місяця з 16:00 п`ятниці до 19:00 неділі, два тижні влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини.

Вважає вказане розпорядження протиправним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

На момент звернення з позовом до суду дитині виповнилось п`ять років.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області 22.01.2018 року. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю. Тобто, на момент розірвання шлюбу дитина досягла віку 1,5 роки та з зазначеного часу проживала виключно з матір`ю, що свідчить про наявність між ними міцного емоційного зв`язку та прихильності дитини саме до матері.

Позивач наразі перебуває у новому шлюбі.

Дитина проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач займається доглядом та вихованням свого малолітнього сина, його усестороннім розвитком, збалансованим раціоном харчування, піклується про здоров`я сина та забезпечення його усім необхідним. Дитина має певний розпорядок дня, що включає в себе час для сну, харчування, відвідування приватного дитячого домашнього садочку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а також відвідування гуртків з вивчення іноземних мов та загального розвитку для відповідного віку.

Дитина, з врахуванням свого віку, дуже прив`язана до матері, у зв`язку з чим перебування хлопчика безпосередньо поруч з матір`ю відповідає найкращим інтересам дитини.

Однак вищезазначені обставини не були враховані Солом`янською РДА в м. Києві при винесені розпорядження №833 про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

На підставі викладеного просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02.08.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

06.09.2021 року від представника Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов відзив в якому вона проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що орган 28.10.2020 прийняв до розгляду заяву ОСОБА_2 про визначення способів його участі у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою для звернення батько дитини зазначив чинення матір`ю дитини, ОСОБА_1 , перешкод у спілкуванні із сином.

До заяви батьком дитини долучено документи, необхідні для розгляду питання, вичерпний перелік яких встановлено інформаційною карткою адміністративної послуги «Видача копії розпорядження про визначення способів участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї», затвердженою розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.12.2016 року №1011.

На момент подання батьком дитини заяви про визначення способів його участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_1 разом з сином мешкали за адресою: АДРЕСА_3 , що територіально відноситься до Солом`янського району м. Києва. Вказану адресу, як фактичне її та сина місце проживання, матір дитини також зазначала у позові до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області (справа №740/4312/20, надходження 09.10.2020 року) про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька.

На вказану адресу позивачу направлявся лист-повідомлення від 05.11.2020 року №108/24- 4396 щодо розгляду 03.12.2020 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації (далі-комісія) питання про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, яке вона отримала власноруч 11.11.2020 року.

03.12.2020 року на засіданні комісії зазначене питання було розглянуто з урахуванням усних та письмових пояснень позивача до служби у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, які були нею надіслані на електронну адресу служби 17.12.2020 року, де позивач зазначає про проживання з дитиною у місті Києві.

Відповідно до інформації Солом`янського районного у місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді 03.12.2020 фахівцями центру здійснено оцінку потреб Нільсен ( ОСОБА_1 ) за вищевказаною адресою, про що надано 14.12.2020 року відповідний акт.

Враховуючи рекомендації комісії органом опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Струку А.О. визначено способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, а саме, кожного І та III тижня місяця з 16.00 п`ятниці до 19.00 неділі; два тижні влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини, за попередньою домовленість з матір`ю дитини, про що видане розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.12.2020 року № 833 «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною», копію якого Позивач отримала власноруч 21.12.2020 року.

На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позову.

15.09.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій він зазначив, що встановленні Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією умови участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною не відповідають інтересам малолітнього ОСОБА_3 , 2016 року народження.

Попри твердження відповідача, Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація при видачі оскаржуваного розпорядження не взяла до уваги той факт, що ОСОБА_2 не брав активної участі у вихованні малолітнього ОСОБА_3 та між ними не встановився тісний контакт.

Проведення зустрічей з малолітньою дитиною без присутності матері ( ОСОБА_1 ) може вкрай негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, оскільки між ОСОБА_2 та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок.

Крім того, встановлений Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією графік передбачає тривале перебування дитини поза місцем її проживання, що очевидно не відповідає його інтересам, порушує почуття стабільності, а також передбачає перебування дитини в тривалих поїздках.

Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією не було взято до уваги при винесенні розпорядження від 15.12.2020 року № 833 «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні дитиною», що малолітній ОСОБА_3 , як в урочний та позаурочний час займається додатковими заняттями навчання та спорту за місцем свого проживання та навчання, а відтак не може без попередньої згоди та погодження матері їздити на усі вихідні (включаючи нічний час) до батька у м. Київ, де у нього відсутні друзі.

До того ж, встановлюючи порядок побачень не було вказано за яких саме умов мають відбуватись такі побачення, що також є протиправним, оскільки не зазначення способу побачень з/без присутності матері, негативно впливає на відносини між батьками, провокує конфлікти та відповідно руйнує психіку дитини. Сукупність вищевказаних обставин свідчить про порушення прав дитини та позивача, що і змусило останню звернутися до суду з позовною заявою.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача ОСОБА_2 не надійшов.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 15.12.2020 року Солом`янською районною в місті Києві державною адміністрацією винесено розпорядження №833 про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Вказаним розпорядженням визначено способи участі відповідача ОСОБА_2 у вихованні та спілкування з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: кожного І та III тижня місяця з 16:00 п`ятниці до 19:00 неділі, два тижні влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини.

Позивач вважає вказане розпорядження протиправним та таким, що підлягає скасуванню із встановленням іншого способу участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав того, що адміністрацією не було враховано інтереси дитини, його психологічний стан, вік, а також те, що батько дитини не брав активної участі у вихованні малолітнього ОСОБА_3 та між ними не встановився тісний контакт. Проведення зустрічей з малолітньою дитиною без присутності матері може вкрай негативно вплинути на психоемоційний стан дитини.

Суд вважає, що вказані посилання позивача в якості обґрунтування своїх вимог знайшли своє підтвердження при розгляді справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Сімейного кодексу України встановлено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.02.2016 року та 22.01.2018 року шлюб між ними був розірваний на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області.

Від даного шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим Ніжинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю.

Тобто, на момент розірвання шлюбу дитина досягла віку 1,5 роки та з зазначеного часу проживала виключно з матір`ю, що свідчить про наявність між ними міцного емоційного зв`язку та прихильності дитини саме до матері.

На момент звернення позивача з позовом до суду дитині виповнилось п`ять років.

Позивач перебуває у новому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 22.08.2020 року, та змінила своє прізвище зі « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Дитина проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки від 07.04.2021 року вих. №1/0704-21 ОСББ «Грушевського 21».

Згідно висновку психолога за результатами проведення психологічного дослідження №27/2021 від 28.04.2021 року ОСОБА_1 за результатами аналізу індивідуально-психологічних особливостей особистості добра, чуйна, доброзичлива, комунікабельна людина, відповідальна і любляча мати. У вихованні дотримується стратегій безумовного прийняття, любові та підтримки свого сина ОСОБА_3 , задоволення його необхідних та актуальних потреб.

Індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_1 та особливості виховання сприяють всебічному та гармонійному розвитку її сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтриманню його психічного та фізичного здоров`я.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бачить в своєї матері ОСОБА_1 авторитетну для нього, люблячу людину, з якою має глибокий емоційний зв`язок, довірливий контакт та захист, виявлє до неї прихильність.

На час проведення психологічного дослідження не було можливості спостерігати взаємодію та встановити прихильність ОСОБА_3 з його батьком ОСОБА_2 .

Отже, суд приходить до висновку, що вказаним висновком підтверджено, що дитина, з врахуванням свого віку, дуже прив`язана до матері, у зв`язку з чим перебування хлопчика безпосередньо поруч з матір`ю відповідає найкращим інтересам дитини.

При цьому, вищезазначені обставини не були враховані Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією при винесені розпорядження №833 від 15.12.2020 року про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (Конвенція) передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-ІV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson V. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія А, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen V. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

При цьому, ст. 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (справа «Йогансен проти Норвегії», рішення від 07.08.1996).

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Отже, з огляду на вищенаведені положення практики Європейського Суду з прав людини, суд дійшов висновку про те, що під час вирішення питань, які стосуються дитини, органи державної влади, в першу чергу, мають враховувати інтереси такої дитини, які переважають над інтересами її батьків, а також брати до уваги ті наслідки, які матимуть місце для дитини у разі прийняття відповідного рішення.

Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, визначений Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 (далі - Порядок №866)

Відповідно до пункту 73 Порядку №866 у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один із батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (в разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини.

Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, у разі можливості з іншими родичами дитини, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення здатності матері, батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. До уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини.

Після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок.

Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади з урахуванням висновку служби у справах дітей.

Отже, проаналізувавши вищенаведені норми, у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, один з батьків, що проживає окремо від дитини, має право звернутись до служби у справах дітей за місцем проживання дитини із заявою про визначення його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

При зверненні до органу опіки та піклування щодо вирішення спору між батьками дитини стосовно участі у її вихованні, орган опіки і піклування визначає порядок такої участі, виходячи із інтересів дитини.

Так, з цією метою працівником служби у справах дітей проводиться бесіда із батьками, з`ясовуються обставини, які призвели до виникнення спору та інші обставини, що мають істотне значення для визначення участі у вихованні того з батьків, який проживає окремо. За результатами з`ясування наведених обставин, служба у справах дітей складає висновок, який враховується органом опіки та піклування при прийнятті відповідного рішення.

Проте, працівником служби у справах дітей не взято до уваги, що місце проживання дитини АДРЕСА_1 ; не враховано особистої прихильності дитини до кожного з батьків та відповідності інтересам дитини відлучення на тривалий час від матері; не здійснено перевірку стану здоров`я малолітньої дитини; не взято до уваги та перевірено наявність майна, місце роботи та матеріальний стан ОСОБА_2 ; не враховано при визначенні способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною розпорядку дня малолітньої дитини, відвідування ним дитячого садку, гуртків.

Крім того, встановлюючи порядок побачень, відповідачем не було вказано за яких саме умов мають відбуватись такі побачення, що також є протиправним, оскільки не зазначення способу побачень з/без присутності матері, негативно впливає на відносини між батьками, провокує конфлікти та відповідно руйнує психіку дитини.

При цьому, відсутність документального підтвердження місця проживання ОСОБА_2 , зокрема правовстановлюючих документів на житло чи договору оренди чи іншого правового акту, який би підтверджував місце проживання, довідки про склад сім`ї для визначення кола осіб, з якими буде проживати дитина у визначений відповідачем час, взагалі виключає можливість зустрічей з сином за відсутності матері.

Також працівниками органу опіки та піклування не було проведено обстеження житлових умов ОСОБА_2 або витребувано акт обстеження у відповідного органу за місцем фактичного проживання ОСОБА_2 .

Крім того, дослідивши спірне розпорядження, встановлено відсутність інформації щодо адреси місця перебування малолітньої дитини під час зустрічей з батьком, яка в даному випадку має бути зазначена, оскільки час спілкування, визначений відповідачем Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією досить тривалий.

Отже, відсутність вказаної інформації про місце перебування зумовлює відсутність у позивача, як матері малолітньої дитини, достовірних відомостей щодо місця перебування її малолітнього сина та відповідності такого місця ти умовам, які є необхідними для перебування її дитини, зокрема стан чистоти та гігієни, наявності місця для сну та відпочинку, рівень температурного режиму, наявність гарячого водопостачання тощо).

Таким чином, відповідачем під час прийняття спірного розпорядження, не було належним чином та в повному обсязі встановлено та досліджено обставини, які є необхідними для об`єктивного вирішення спору, який виник між батьками в ході виховання малолітньої дитини, що свідчить про невідповідність спірного розпорядження вимогам чинного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Встановленні Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією умови участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною не відповідають інтересам малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки при видачі оскаржуваного розпорядження адміністрація не взяла до уваги той факт, що ОСОБА_2 не брав активної участі у вихованні малолітнього ОСОБА_3 та між ними не встановився тісний контакт.

Суд вважає, що проведення зустрічей з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності матері ( ОСОБА_1 ) може вкрай негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, оскільки між ОСОБА_2 та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок.

У постанові від 23.06.2020 року Касаційний цивільний суд ВС у справі № 754/9026/16- ц зазначив, що проведення зустрічей батька з дочкою без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, оскільки між батьком і дитиною відсутній стійкий психологічний зв`язок і дитина, з огляду на її вік і тривале проживання з матір`ю, повноцінно не сприймає позивача, як батька.

Крім того, встановлений Солом`янською районною у м. Києві державною адміністрацією графік передбачає тривале перебування дитини поза місцем її проживання, що очевидно не відповідає його інтересам, порушує почуття стабільності, а також передбачає перебування дитини в тривалих поїздках.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Па кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За приписами положень принципу 6, 7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її виховання та навчання; ця відповідальність покладена перш за все на батьків.

Встановлено, що позивач займається доглядом та вихованням малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його розвитком, збалансованим раціоном харчування, піклується про здоров`я сина та забезпечення його усім необхідним. Дитина має певний розпорядок дня, що включає в себе час для сну, харчування, відвідування приватного дитячого домашнього садочку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а також відвідування гуртків з вивчення іноземних мов та загального розвитку для відповідного віку.

Крім того, Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією не було взято до уваги при винесенні розпорядження від 15.12.2020 року № 833 «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні дитиною», що малолітній ОСОБА_3 , як в урочний та позаурочний час займається додатковими заняттями навчання та спорту за місцем свого проживання та навчання, а відтак не може без попередньої згоди та погодження матері їздити на усі вихідні (включаючи нічний час) до батька у м. Київ, де у нього відсутні друзі. До того ж, встановлюючи порядок побачень, адміністрацією не було вказано за яких саме умов мають відбуватись такі побачення, що також є протиправним, оскільки не зазначення способу побачень з/без присутності матері, негативно впливає на відносини між батьками, провокує конфлікти та відповідно руйнує психіку дитини. Сукупність вищевказаних обставин свідчить про порушення прав дитини та позивача.

Крім того, враховуючи вік малолітнього сина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його прив`язаність до матері з урахуванням висновку психолога від 28.04.2021 року, суд вважає, що побачення дитини з батьком без присутності матері, яка фактично проживає з ним з самого народження, не буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи у зв`язку з фізіологічними особливостями, позитивно сприятиме її розвитку, як психологічному так і фізичному.

Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Стаття 141 Сімейного кодексу України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Тобто права та обов`язки матері та батька щодо дитини є рівними навіть тоді, коли вони не є подружжям. На обсяг батьківських прав та обов`язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини.

Як зазначено у Загальному коментарі Комітету з прав дитини № 14 (2013 рік) щодо права дитини на першочергове врахування її найкращих інтересів (п. 1 ст. 3), з метою довести, що право дитини на оцінювання та першочергову увагу до її найкращих інтересів було дотримане, усі рішення стосовно дитини або дітей мають бути вмотивовані, обґрунтовані та пояснені. У мотивації рішення необхідно чітко вказати усі фактичні обставини, що стосуються дитини, які елементи було визнано необхідними під час оцінювання найкращих інтересів, склад таких елементів у кожній справі, а також яким чином їх було оцінено для визначення найкращих інтересів дитини. Якщо рішення не збігається з поглядами дитини, слід чітко вказати причину для цього. У виключних випадках, коли обране рішення не відповідає найкращим інтересам дитини, слід вказати підстави для такого рішення і таким чином показати, що найкращі інтереси дитини було враховано, незважаючи на результат. Недостатньо вказати у загальних формулюваннях, що інші міркування переважають над найкращими інтересами дитини. Слід чітко перерахувати такі міркування у зв`язку з розглянутою справою та надати причини для їхньої першочергової важливості. В обґрунтуванні також має бути доведено, що найкращі інтереси дитини не були достатньо вагомими, щоб переважити інші міркування. Слід визначити обставини, за яких найкращі інтереси дитини мають бути найвагомішим міркуванням.

У даній ситуації суд звертає увагу на те, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Враховуючи особливості правовідносин, що склалися між сторонами, суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в їх право на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції, з іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітніх дітей не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини).

Виходячи з наявних матеріалів справи та досліджених судом письмових доказів, а також того, що батько бажає приймати участь у вихованні свого сина, а також те, що таке спілкування не перешкоджатиме розвитку дитини, суд вважає, що судом повинен бути визначений порядок участі ОСОБА_2 у вихованні його сина ОСОБА_3 , 2016 р.н., а саме кожного І та ІІІ тижня місяця в години, зо не порушують встановленого розпорядку дня дитини за обов`язковою участю матері ОСОБА_1 на території її проживання. В інші вихідні та святкові дні за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_1 , у її присутності та на визначеній нею території.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів в рівних частинах на користь позивача 908,00 грн.

Керуючись Законом України «Про охорону дитинства» ст.ст. 6, 141, 157 СК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 158, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування розпорядження задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати розпорядження Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації №833 від 15.12.2020 року «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною».

Встановити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступний регламент для зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

Кожного І та ІІІ тижня місяця в години, що не порушують встановленого розпорядку дня дитини (сон, харчування, відвідування гуртків тощо) за обов`язкової присутності матері дитини ОСОБА_1 та на території її проживання. В інші вихідні та святкові дні за домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_1 , у її присутності та на визначеній нею території.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, , місцезнаходження за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 41 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в сумі 454,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в сумі 454,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя