РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Левчука О. В.,

за участі секретаря судового засідання Янок М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про виділення в натурі у власність частки із майна, що є у спільній частковій власності

В засіданні приймали участь:

представник позивача: ОСОБА_4 ;

відповідачка: не з`явилась,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідачки, в якому просять виділити в натурі для ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у власність частку із майна, що є у спільній частковій власності за адресою - будинок АДРЕСА_1 , а саме: кухню - 8,1 кв.м., санвузол - 4,0 кв.м., житлову кімнату - 9,1 кв.м., житлову кімнату - 13,4 кв.м., житлову кімнату - 13,3 кв.м., згідно з технічним паспортом, виданим КП Рівненське міське бюро технічної інвентаризації від 14.06.2021 за № 82188, загальною площею 47,9 кв.м.; припинити право спільної часткової власності позивачів на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини житлового будинку загальною площею 47,9 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_2 , як на самостійний об`єкт нерухомого майна та господарські будівлі і споруди; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини житлового будинку загальною площею 47,9 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_2 , як на самостійний об`єкт нерухомого майна та господарські будівлі і споруди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказують, що ОСОБА_1 є власницею частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яка становить 36/100 ідеальної частки та частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:019:0172, яка становить 62/100 ідеальної частки та розташована за тією ж адресою. ОСОБА_2 є власницею частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яка становить 22/100 ідеальної частки та частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:019:0172, яка становить 38/100 ідеальної частки та розташована за тією ж адресою. 58/100 частини житлового будинку фактично складається із : кухні - 8,1 кв.м., санвузла - 4,0 кв.м., житлової кімнати - 9,1 кв.м., житлової кімнати - 13,4 кв.м., житлової кімнати -13,3 кв.м. Вказаними вище приміщеннями позивачі по цій справі користуються спільно та постійно мають намір у подальшому спільно користуватися житловим будинком, як цілісним об`єктом нерухомості, а не 58/100 частини житлового будинку. Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами виготовлено 14.06.2021, згідно із Технічним паспортом, виданим КП Рівненське міське бюро технічної інвентаризації за № 82188, загальна площа 58/100 частин, які належить спільно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - становить 47,9 кв.м. Право власності на цю нерухомість зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. До червня 2020 року співвласником будинку АДРЕСА_1 була ОСОБА_3 . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18.06.2020 по справі №569/3918/20 ОСОБА_3 виділено в натурі у власність частку майна, що перебувала у спільній частковій власності за адресою будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 51,8 кв.м. та припинено право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою будинок АДРЕСА_1 . На сьогодні ОСОБА_3 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

Отже і позивачі, як співвласники майна, мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, виділ в натурі частки жилого будинку є технічно можливим, що підтверджується Висновком щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 14.06.2021 № 1450. Окрім того, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18.06.2020 по справі №569/3918/20 вже припинено право спільної часткової власності ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1 , спору між сторонами про порядок користування приміщеннями в житловому будинку та господарськими будівлями не має. На сьогодні будинок АДРЕСА_1 фактично залишається об`єктом нерухомості з якого у судовому порядку виділено в натурі 42/100 ідеальної частки, і залишено 58/100 ідеальної частки. Тобто, для позивачів даний житловий будинок не сформовано як цілісний об`єкт, що унеможливлює його реєстрацію, як окремого об`єкту нерухомості у ЦНАП. Також у зв`язку зі зміною адреси відповідачкою у справі (на АДРЕСА_3 ) та з метою впорядкування адресної системи позивачі звернулися до Управління містобудування та архітектури щодо зміни адреси житлового будинку АДРЕСА_1 . Наказом від 30.06.2021 № 129 «Про зміну адреси об`єкту нерухомого майна» вказану вище адресу змінено на АДРЕСА_2 .

Ухвалою від 01 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

22 листопада 2021 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що вона є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки вже виділила свою частку в натурі, зареєструвала право власності на цілісний об`єкт нерухомого майна, якому було присвоєно нову адресу. При цьому зазначає, що право спільної часткової власності вже є припиненим для неї. У зв`язку з чим, просить суд у задоволенні позову відмовити та розгляд справи проводити без її участі.

Ухвалою суду від 04 травня 2022 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивачки просила задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Суд, заслухавши думку представника позивачки, дослідивши матеріли справи та врахувавши обставини у справі, встановив таке.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18.06.2020 у справі №569/3918/20 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності задоволено повністю, виділено в натурі ОСОБА_3 у власніть частку із майна, що є у спільній частковій власності (літ. А-1 на плані) за адресою - будинок АДРЕСА_1 , а саме: веранда 1-1 площею 2,4 кв.м., ванна 1-2 площею 2,5 кв.м., веранда 1-3 площею 6,0 кв.м., кухня 1-4 площею 3,6 кв.м., кімната 1-5 площею 9,1 кв.м., кімната 1-6 площею 14,5 кв.м., кімната 1-7 площею 13,7 кв.м., згідно з технічним паспортом, виданим КП Рівненське міске бюро технічної інвентаризації від 23.10.2013р. за № 46083, загальною площею 51,8 кв.м. та припинено право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою будинок АДРЕСА_1 .

Згідно з копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №268597267 від 02.08.2021, ОСОБА_1 є власницею частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яка становить 36/100 ідеальної частки та частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:019:0172, яка становить 62/100 ідеальної частки та розташована за тією ж адресою. ОСОБА_2 є власницею частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яка становить 22/100 ідеальної частки та частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:019:0172, яка становить 38/100 ідеальної частки та розташована за тією ж адресою. 58/100 частини житлового будинку фактично складається з: кухні - 8,1 кв.м., санвузла - 4,0 кв.м., житлової кімнати - 9,1 кв.м., житлової кімнати - 13,4 кв.м., житлової кімнати -13,3 кв.м. ОСОБА_3 є власницею об`єкта нерухомого майна, житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з копією наказу № 129 від 30.06.2021, винесеного Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Рівненської міської ради, з метою впорядкування адресної системи та враховуючи заяву суб`єктів звернення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 24.06.2021 щодо зміни адреси об`єкту нерухомого майна утвореного у разі виділу, наказано змінити адресу: АДРЕСА_1 житловому будинку загальною площею 47,9 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:019:0172, на адресу: АДРЕСА_2 , зобов`язати власника встановити номерний знак на житловому будинку після реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами виготовленого 14.06.2021, виданого КП Рівненське міське бюро технічної інвентаризації за № 82188, загальна площа 58/100 частин, які належить спільно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - становить 47,9 кв.м. Право власності на цю нерухомість зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи,яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Аналогічна за змістом норма міститься у статті 321 ЦК України.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до частин першої та другої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Частиною третьою статті 364 ЦК України визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно,і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до роз`яснень, наданим судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку.

Слід зазначити, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна.

Положеннями ч. 4, 5 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зроблено висновок, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Як було зазначено, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18.06.2020 у справі №569/3918/20 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності було задоволено повністю, виділено в натурі ОСОБА_3 у власність частку із майна, що є у спільній частковій власності (літ. А-1 на плані) за адресою - будинок АДРЕСА_1 , а саме: веранда 1-1 площею 2,4 кв.м., ванна 1-2 площею 2,5 кв.м., веранда 1-3 площею 6,0 кв.м., кухня 1-4 площею 3,6 кв.м., кімната 1-5 площею 9,1 кв.м., кімната 1-6 площею 14,5 кв.м., кімната 1-7 площею 13,7 кв.м., згідно з технічним паспортом, виданим КП Рівненське міське бюро технічної інвентаризації від 23.10.2013р. за № 46083, загальною площею 51,8 кв.м. та припинено право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою будинок АДРЕСА_1 .

Таким чином, рішенням суду у справі №569/3918/20, яке набрало законної сили, при виділі ОСОБА_3 в натурі у власність частки майна, правовідносини спільної часткової власності були збережені лише для інших співвласників, позивачів у цій справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та припинені для іншого співвласника, частка якого була виділена згідно рішення суду - ОСОБА_3 . При цьому, на виконання рішення суду відповідачкою у цій справі було зареєстровано право власності на цілісний об`єкт нерухомого майна та присвоєно йому нову адресу: АДРЕСА_3 .

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України).

Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження 14-61цс18)).

З огляду на те що позивачі звернулися з позовом до ОСОБА_3 , як до неналежного відповідача, оскільки її право спільної часткової власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , було припинено внаслідок виділу в натурі частки згідно рішення суду у справі №569/3918/20, та враховуючи, що обов`язок відповідати за цим позовом покладено на іншу особу одного із співвласників, які залишилися після виділу відповідачці в натурі частки, за відсутності визначених процесуальним законом підстав для заміни судом неналежного відповідача належним, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

При цьому, інші доводи, викладені позивачами у позовній заяві не спростовують висновків суду про необґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділення в натурі у власність частки із майна, що є у спільній частковій власності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивачка: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 );

позивачка: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідачка: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повне судове рішення складене та підписане 23.05.2022.

Суддя Левчук О. В.