ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/448/22
провадження № 2-з/753/25/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі судді Гусак О.С., розглянувши матеріали заяви державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» про забезпечення позову у справі за позовом державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» до ОСОБА_1 про повернення майна набутого без достатньої правової підстави,

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року представник державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення майна набутого без достатньої правової підстави.

Одночасно з позовною заявою представником позивача - ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_1 , а саме: двокімнатну квартиру загальною площею 44,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності (свідоцтво про право на спадщину, ВМВ № 165409, 28 листопада 2008; реєстраційний номер майна: 25110898).

На обґрунтування заяви зазначає, що за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада 2020 року у справі № 757/41439/18-ц за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності», третя особа: Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні працівника, з державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності», стягнуто на користь ОСОБА_1 : середній заробіток за весь період затримки виплати заробітної плати у розмірі 314 617 грн 60 коп.; витрати з оплати судового збору в розміpі 3 146 грн 18 коп., а всього 317 763 грн 78 коп.

Постановою заступника начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Диких О.О. від 6 січня 2021 відкрито виконавче провадження ВП № 64048798 про примусове виконання виконавчого листа № 757/41439/18-ц, виданого 24 грудня 2020 року Печерським районним судом м. Києва, про стягнення з Укрпатенту на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 314 617 грн 60 коп. та виплати з оплати судового збору в розмірі 3 146 грн 18 коп.

На підставі платіжної вимоги № 221-1/3 від 06 січня 2021 року державного виконавця з Укрпатенту 11 січня 2021 року у примусовому порядку було стягнуто 857 255 грн 88 коп., у тому числі на виконання виконавчого листа № 757/41439/18-ц на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 314 617 грн. 60 коп. та виплати з оплати судового збору в розмірі 3 146 грн 18 коп., що підтверджується відміткою банківської установи (АT «УКРЕКСІМБАНК», МФО 322313) на платіжній вимозі № 221-1/3. 5 лютого 2021 року виконавче провадження відповідною постановою державного виконавця завершено.

Постановою Київського апеляційного суду від 2 травня 2021 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 листопада 2020 року змінено та зменшено розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені з 16 жовтня 2015 року по 5 травня 2018 року з суми 314 617 грн 60 коп. до суми 15000 грн., які мають бути стягнуті на користь ОСОБА_1 .

Верховний суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду своєю ухвалою від 12 серпня 2021 відмовив ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження.

Таким чином, оскільки з позивача в примусовому порядку через органи державної виконавчої служби було стягнуто на користь ОСОБА_1 317 763 грн 78 коп., у тому числі 314 617 грн 60 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, ОСОБА_1 має повернути Укрпатенту кошти у розмірі 299617 грн 60 коп., як такі, що були набуті без достатньої правової підстави.

Позивач звернувся до ОСОБА_1 з листом-вимогою за вих. № 23843/2021 про необхідність перерахування на поточний рахунок Укрпатенту у семиденний строк від дня пред`явлення цього листа-вимоги грошових коштів в розмірі 299617 грн 60 коп., як таких, що набуті без достатньої правової підстави. Вказаний лист направлено ОСОБА_1 13 жовтня 2021 рекомендованим поштовим відправленням через ПАТ «Укрпошта» та отримано нею 20 жовтня 2021. Відповіді від ОСОБА_1 . Укрпатент до сьогоднішнього дня не отримав. Виплачені Укрпатентом ОСОБА_1 у примусовому порядку грошові кошти є державними коштами. Неповернення безпідставно отриманих коштів може завдати як Укрпатенту, так і державі в цілому значної шкоди.

Згідно Iнформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №279449014 від 12 жовтня 2021 вбачається, що в реєстрі речових прав на нерухоме майно знаходиться зареєстрована двокімнатна квартира загальною площею 44,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Представник вважає, що накладення арешту на вказану квартиру є достатніми враховуючи співмірність заявлених вимог та орієнтовної вартості квартири. Посилається на те, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак до порушення прав особи на доступ до правосуддя, просять задовольнити заяву про забезпечення позову.

Вивчивши доводи поданої заяви про забезпечення позову, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Згідно ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

За загальним принципом цивільного судочинства, який застосовується і при розгляді заяв про забезпечення позову, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12, 81 ЦПК України).

Предметом заявленого позову є повернення майна набутого без достатньої правової підстави, а саме коштів, які відповідач отримала за рішенням суду.

Позивач, не зазначає який наявний зв`язок між арештом квартири, як заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а саме: повернення коштів відповідачем, які вона набула за рішенням суду у справі за позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні працівника.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Разом із тим, заявником не надано достатнього обґрунтування, а судом не встановлено обставин, на підтвердження вчинення відповідачами дій, спрямованих на реалізацію двокімнатної квартири загальною площею 44,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , накласти арешт на яку просить позивач, чи підготовчі дії до її реалізації чи розпорядження нею, що унеможливить чи утруднить виконання судового рішення.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Оскільки позивачем під час звернення до суду із заявою про забезпечення позову не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на відчуження належної їй квартири або її намір на вчинення таких дій, то суд за наведених обставин не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову. Самі по собі припущення заявника про можливі недобросовісні дії з боку відповідача щодо вказаної квартири у без належного підтвердження не можуть бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову. Заявником не доведено обґрунтованого підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображена в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Ураховуючи вищевикладене, предмет позову, а також викладені у заяві доводи позивача та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку між собою, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» про забезпечення позову у справі за позовом державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» до ОСОБА_1 про повернення майна набутого без достатньої правової підстави відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С. Гусак