№ 207/277/20
№ 4-с/207/7/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Подобєд О.К.

при секретарі Пильовій І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське Дніпропетровської області скаргу боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пілінкевич І.В. щодо передачі виконавчого провадження та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, в якій просила суд: визнати неправомірною та скасувати постанову про передачу виконавчого провадження ВП №67515637 від 31.01.2022 року, винесену державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пілінкевич Іриною Володимирівною; зобов`язати державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пілінкевич Ірину Володимирівну закінчити виконавче провадження ВП №67515637 на підставі п.9 ч.1 ст.39 та ч.5 ст.64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування скарги зазначає, що державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пілінкевич І.В. постановою від 16.11.2021 року було відкрито виконавче провадження ВП №67515637 з примусового виконання виконавчого листа №207/277/20 виданого 31.08.2021р. Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська, яким її було зобов`язано: «не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено батькові ОСОБА_2 способи участі у вихованні сина ОСОБА_4 та спілкуванні з ним два дні на тиждень: один день - субота з урахуванням режиму дня для дитини відповідного віку; другий день визначається домовленістю між батьками окремо кожного тижня шляхом письмової домовленості з урахуванням режиму дня для дитини відповідного віку. Спілкування з сином ОСОБА_3 має відбуватися перші три місяці після набрання рішенням законної сили в присутності матері ОСОБА_1 та на визначеній нею території, надалі - території фактичного проживання батька ОСОБА_2 або на його розсуд з урахуванням режиму дня для дитини відповідного віку».

Вона належним чином виконувала рішення суду. Це підтверджується Актами державного виконавця від 04.12.2021р., 11.12.2021р., 18.12.2021р., 25.12.2021р., 18.01.2022р., 22.01.2022р. 22.01.2022 року стягувач ОСОБА_2 взагалі не з`явився на побачення з дитиною.

27.01.2022 року, державному виконавцю Пілінкевич І.В. нею була подана заява про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.9 ч.1 ст.39 та ч.5 ст.64-1 Закону України «Про виконавче провадження». Але замість закінчення виконавчого провадження, 31.01.2022 року державним виконавцем Пілінкевич І.В. винесено постанову про передачу виконавчого провадження, якою вирішено: передати виконавчий документ - виконавчий лист №207/277/20 виданий 31.08.2021р. Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська у Магдалинівський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Обґрунтування та підстави такого рішення у Постанові ВП №67515637 від 31.01.2022р. наведені наступні: «У зв`язку з надходженням письмової заяви ОСОБА_2 з проханням в подальшому здійснювати примусове виконання виконавчого листа № 207/277/20 від 28.10.2021 виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська. Оскільки в ч.3 даного виконавчого документу зазначено, що спілкування з сином ОСОБА_3 має відбуватися перші три місяці після набрання рішенням законної сили в присутності матері ОСОБА_1 та на визначеній нею території, надалі - території фактичного проживання батька ОСОБА_2 або на його розсуд з урахуванням режиму дня для дитини відповідного віку». Як на правову підставу державний виконавець послалась на ч.4 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 4 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Тобто, мова йде про порядок передачі, а не про підстави передачі.

Частина 3 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлює підстави передачі: у разі відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби, утворення виконавчої групи, якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного органу державної виконавчої служби до іншого.

Більш детально це питання врегульовано Розділом V (Порядок передачі виконавчих документів та виконавчих проваджень) Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5.

Пунктом 1 Розділу V Інструкції встановлено наступне. У випадку, передбаченому абзацом першим пункту 7 розділу III цієї Інструкції, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження заяви стягувача виносить постанову про передачу виконавчого документа відповідному органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю, зазначеному у заяві стягувача. У випадку, передбаченому абзацом другим пункту 7 розділу ІІІ цієї Інструкції, передача виконавчого документа від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби здійснюється на підставі письмового доручення начальника цього відділу. Питання про передачу виконавчого документа іншому органу державної виконавчої служби вирішується начальником органу державної виконавчої служби вищого рівня (про передачу виконавчого документа з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - директором цього Департаменту), про що виноситься відповідна постанова (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 6 цього розділу). Державний виконавець зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня з дня надходження постанови, зазначеної у абзаці третьому цього пункту, винести постанову про передачу виконавчого документа та направити виконавчий документ до відповідного органу державної виконавчої служби.

Пунктом 7 Розділу III Інструкції, на який йде посилання у Розділі V Інструкції, встановлені наступні випадки: - до відкриття виконавцем виконавчого провадження виконавчий документ за заявою стягувача може бути передано від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби або від органу державної виконавчої служби - приватному виконавцю (крім виконавчих документів, визначених частиною другою статті 5 Закону); - у разі відводу (самовідводу) державного виконавця виконавчий документ передається іншому державному виконавцеві, а у разі відводу, самовідводу начальника органу державної виконавчої служби або всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби - іншому органу державної виконавчої служби.

Отже, по-перше, питання про передачу виконавчого документа іншому органу державної виконавчої служби вирішується начальником органу державної виконавчої служби вищого рівня, а не самим державним виконавцем, по-друге, відсутні підстави для такої передачі.

Пункт 6 Розділу V Інструкції встановлює підстави для передачі виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі: - якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби; відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби; утворення виконавчої групи при кількох органах державної виконавчої служби; якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби; ліквідації або реорганізації органу державної виконавчої служби; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Звертає увагу на те, що по-перше, державним виконавцем Пілінкевич І.В. було передано не виконавче провадження, а виконавчий документ, по-друге підстави за п.6 Розділі V Інструкції також відсутні. Місце проживання боржника за виконавчим провадженням не змінилося, місце проживання дитини також не змінилося, місце де стягувач повинен забирати дитину на побачення і місце до якого він повинен повернути дитину також не змінилося. Отже, державний виконавець повинен перевіряти саме за адресою: АДРЕСА_1 , чиняться чи не чиняться перешкоди ОСОБА_2 з її боку в тому, щоб він взяв дитину на побачення. Враховуючи вищевикладене, просить скаргу задовольнити.

Представник скаржника (боржника) ОСОБА_1 , адвокат Мідяний Є.О. в судовому засіданні скаргу підтримав повністю з підстав, викладених у скарзі та просив її задовольнити.

Представник Південного відділу ДВС у м. Кам`янське Кам`янського району Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги та просила відмовити в її задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Зазначила, що на примусовому виконанні у Відділі перебуває виконавчий лист №207/277/20 від 31.08.2021 року виданий Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська, щодо зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено батькові ОСОБА_2 способи участі у вихованні сина ОСОБА_4 та спілкуванні з ним два дні на тиждень: один день - субота з урахуванням режиму дня для дитини відповідного віку; другий день визначається домовленістю між батьками окремо кожного тижня шляхом письмової домовленості з урахуванням режиму дня для дитини відповідного віку. Спілкування з сином ОСОБА_3 має відбуватися перші три місяці після набрання рішенням законної сили в присутності матері ОСОБА_1 та на визначеній нею території, надалі - території фактичного проживання батька ОСОБА_2 або на його розсуд з урахуванням режиму дня для дитини відповідного віку, у період з 16.11.2021 року за АСВП №67515637. 16.11.2021 року державним виконавцем були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору тощо. 04.12.2021р., 11.12.2021р., 14.12.2021р., 18.12.2021р., 25.12.2021р., 18.01.2022р., 22.01.2022р. державним виконавцем були проведені виконавчі дії за місцем мешкання боржника, а саме: АДРЕСА_1 , про що складені відповідні акти. 28.12.2021р., 01.01.2022р., 04.01.2022р., 11.01.2022р., 18.01.2022р. та 25.01.2022р. стягувачем ОСОБА_2 на електрону пошту Відділу надходили повідомлення про неможливість з`явитись на проведення виконавчих дій у зв`язку з сімейними обставинами, про що також складені відповідні акти.

27.01.2022 року на вимогу державного виконавця щодо вирішення питання подальшого примусового виконання рішення суду, від сторін були надані письмові заяви, а саме: від стягувача ОСОБА_2 подано заяву для подальшої передачі виконавчого провадження №67515637 за його місцем реєстрації/мешкання останнього, а від боржниці ОСОБА_1 подана заява про розклад побачення з дитиною з батьком ОСОБА_2 за місцем мешкання останнього.

31.01.2022 року державним виконавцем на підставі п.4 ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Магдалинівського відділу ДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області, у зв`язку з надходженням письмової заяви ОСОБА_2 з проханням в подальшому здійснювати примусове виконання виконавчого листа № 207/277/20 від 28.10.2021 виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська. Оскільки в ч.3 даного виконавчого документу зазначено, що спілкування з сином ОСОБА_3 має відбуватися перші три місяці після набрання рішенням законної сили в присутності матері ОСОБА_1 та на визначеній нею території, надалі - території фактичного проживання батька ОСОБА_2 або на його розсуд з урахуванням режиму дня для дитини відповідного віку.

Пунктом 9 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Закінчення виконавчого провадження здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 39 Закону.

У разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби коштів, від стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, виконавець після підготовки розпорядження державного виконавця, передбаченого п.13 розділу VII Інструкції, виносить постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону.

Оскільки станом на 12.05.2022 на депозитний рахунок Відділу боржницею ОСОБА_1 не сплачено виконавчий збір у розмірі 12000,00 грн. та витрати виконавчого провадження у розмірі 242,51 грн., що в подальшому унеможливлює застосування ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» якої передбачено наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа. При примусовому виконанні даного рішення, державні виконавці повинні враховувати, що рішення вважатиметься виконаним у разі дотримання боржником в повному обсязі визначеного судовим рішенням порядку спілкування з дитиною. Просить у задоволенні скарги відмовити повністю.

Представник стягувача ОСОБА_2 , адвокат Юдіна Н.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, просила відмовити.

Перевіривши матеріали скарги, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною п`ятою статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України встановлено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»(далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Дана норма кореспондується статті 74 Закону, відповідно до якої рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

В судовому засіданні встановлено, що 31 серпня 2021 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська винесено рішення по справі, яким зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначено батькові ОСОБА_2 способи участі у вихованні сина ОСОБА_4 та спілкуванні з ним два дні на тиждень: один день - субота з урахуванням режиму дня для дитини відповідного віку; другий день визначається домовленістю між батьками окремо кожного тижня шляхом письмової домовленості з урахуванням режиму дня для дитини відповідного віку. Спілкування з сином ОСОБА_3 має відбуватися перші три місяці після набрання рішенням законної сили в присутності матері ОСОБА_1 та на визначеній нею території, надалі - території фактичного проживання батька ОСОБА_2 або на його розсуд з урахуванням режиму дня для дитини відповідного віку.

16.11.2021 року державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пілінкевич І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67515637 з примусового виконання виконавчого листа №207/277/20 виданого 31.08.2021 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська, яким ОСОБА_1 було зобов`язано: «не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено батькові ОСОБА_2 способи участі у вихованні сина ОСОБА_4 та спілкуванні з ним два дні на тиждень: один день - субота з урахуванням режиму дня для дитини відповідного віку; другий день визначається домовленістю між батьками окремо кожного тижня шляхом письмової домовленості з урахуванням режиму дня для дитини відповідного віку. Спілкування з сином ОСОБА_3 має відбуватися перші три місяці після набрання рішенням законної сили в присутності матері ОСОБА_1 та на визначеній нею території, надалі - території фактичного проживання батька ОСОБА_2 або на його розсуд з урахуванням режиму дня для дитини відповідного віку».

27.01.2022 року, ОСОБА_1 було подано державному виконавцю Пілінкевич І.В. заяву про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з його виконанням.

31.01.2022 року державним виконавцем Пілінкевич І.В. на підставі ч.4 ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Магдалинівського відділу ДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області, у зв`язку з надходженням письмової заяви ОСОБА_2 з проханням в подальшому здійснювати примусове виконання виконавчого листа № 207/277/20 від 28.10.2021 виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська. Оскільки в ч.3 даного виконавчого документу зазначено, що спілкування з сином ОСОБА_3 має відбуватися перші три місяці після набрання рішенням законної сили в присутності матері ОСОБА_1 та на визначеній нею території, надалі - території фактичного проживання батька ОСОБА_2 або на його розсуд з урахуванням режиму дня для дитини відповідного віку.

Частиною 4 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Частина 3 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлює підстави передачі: у разі відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби, утворення виконавчої групи, якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного органу державної виконавчої служби до іншого.

Більш детально це питання врегульовано Розділом V (Порядок передачі виконавчих документів та виконавчих проваджень) Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5.

Пунктом 1 Розділу V Інструкції встановлено наступне. У випадку, передбаченому абзацом першим пункту 7 розділу III цієї Інструкції, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження заяви стягувача виносить постанову про передачу виконавчого документа відповідному органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю, зазначеному у заяві стягувача. У випадку, передбаченому абзацом другим пункту 7 розділу ІІІ цієї Інструкції, передача виконавчого документа від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби здійснюється на підставі письмового доручення начальника цього відділу. Питання про передачу виконавчого документа іншому органу державної виконавчої служби вирішується начальником органу державної виконавчої служби вищого рівня (про передачу виконавчого документа з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - директором цього Департаменту), про що виноситься відповідна постанова (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 6 цього розділу). Державний виконавець зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня з дня надходження постанови, зазначеної у абзаці третьому цього пункту, винести постанову про передачу виконавчого документа та направити виконавчий документ до відповідного органу державної виконавчої служби.

Пунктом 7 Розділу III Інструкції, на який йде посилання у Розділі V Інструкції, встановлені наступні випадки: - до відкриття виконавцем виконавчого провадження виконавчий документ за заявою стягувача може бути передано від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби або від органу державної виконавчої служби - приватному виконавцю (крім виконавчих документів, визначених частиною другою статті 5 Закону); - у разі відводу (самовідводу) державного виконавця виконавчий документ передається іншому державному виконавцеві, а у разі відводу, самовідводу начальника органу державної виконавчої служби або всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби - іншому органу державної виконавчої служби.

Отже, питання про передачу виконавчого документа іншому органу державної виконавчої служби вирішується начальником органу державної виконавчої служби вищого рівня, а не самим державним виконавцем.

Пункт 6 Розділу V Інструкції встановлює підстави для передачі виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі: - якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби; відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби; утворення виконавчої групи при кількох органах державної виконавчої служби; якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби; ліквідації або реорганізації органу державної виконавчої служби; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Пунктом 9 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Закінчення виконавчого провадження здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 39 Закону.

У разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби коштів, від стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, виконавець після підготовки розпорядження державного виконавця, передбаченого п.13 розділу VII Інструкції, виносить постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону.

Оскільки станом на 12.05.2022 на депозитний рахунок Відділу боржницею ОСОБА_1 не сплачено виконавчий збір у розмірі 12000,00 грн. та витрати виконавчого провадження у розмірі 242,51 грн., що в подальшому унеможливлює застосування ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» якої передбачено наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа. При примусовому виконанні даного рішення, державні виконавці повинні враховувати, що рішення вважатиметься виконаним у разі дотримання боржником в повному обсязі визначеного судовим рішенням порядку спілкування з дитиною.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою, дають об`єктивні підстави вважати, що скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12-13, 89, 258-261, 352-354, 447-453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пілінкевич І.В. щодо передачі виконавчого провадження та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про передачу виконавчого провадження ВП №67515637 від 31.01.2022 року, винесену державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пілінкевич Іриною Володимирівною.

В іншій частині скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Подобєд О.К.