Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бебешко М. М. ,

при секретарі Ковальчук Ю. В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», 2) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 22.06.2021 № 203822 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 9 399,59 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал». Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» судові витрати та витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 08 листопада 2021 року отримавши постанову від 26 жовтня 2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, їй стало відомо, що 07 жовтня 2021 рок приватним виконавцем Канцедадом О.О. відкрито виконавче провадження № 67067335 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» про стягнення з неї на користь останнього суми заборгованості за виконавчим документом у розмірі 8 243,27 грн., заборгованість по виконавчому провадженні з урахуванням основної винагороди та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження складає 9 399,59 грн. Підставою для відкриття виконавчого провадження зазначено виконавчий напис № 203822 виданого 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., вчинений на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал».

Зазначала, що ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження були встановленні обставини та з`ясовано, що стягнення грошових коштів відбулося на підставі виконавчого напису, який не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням закону на недостовірних даних та документах, оскільки останні роки позивач перебуває на військовій службі за контрактом, а тому на підставі п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцю з початку і до кінця закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за виконання зобов`язань перед підприємствами, установами та організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також процентами за користування кредитом не нараховуються.

Отже, оскільки станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, оскільки оскаржується нею, а також враховуючи, що нотаріусом при вчинені оскаржуваного виконавчого напису застосовано не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, вважає, що під час вчинення виконавчого напису було порушено умову про безспірність вимог.

Зазначала, що між сторонами взагалі не укладалося ніяких договорів, в тому числі і нотаріально посвідчених.

Таким чином, виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, оскільки відсутній, як оригінал нотаріально посвідченого договору, так і підстави для визнання суми заборгованості за кредитним договором безспірною. За таких підстав, станом на час вчинення вказаного виконавчого напису відповідні положення вказаного пункту № 1172, що регулювали стягнення заборгованості за кредитними договорами на підставі виконавчих написів нотаріусів, не були чинними, а тому нотаріус не мав правових підстав посилатись на них в обґрунтування вчинення виконавчого напису, що є грубим порушенням порядку вчинення виконавчого напису на борговому документі.

Ухвалою суду від 18 листопада 2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 203822, виданого 22.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», яке здійснюється у виконавчому провадженні № 67067335 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедал Олександром Олександровичем.

Ухвалою суду від 18 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадженя без повідомленням (виклику) учасників справи. Витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича та третьої особи приватного виконавця Канцедал Олександра Олександровича копію виконавчого напису № 203822 від 22.06.2021 та копію матеріалів на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 203822 від 22.06.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості на загальну суму 9 399,59 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 отримала ухвалу про відкриття провадження у справі 29.11.2021. Відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» отримали ухвалу про відкриття провадження у справі, позовну заяву з додатками до неї 20.11.2021. Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками до неї не отримав, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося до суду не врученим з відміткою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», у зв`язку з чим, судом було розміщено оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

02 грудня 2021 року на адресу суду від генерального директора ТОВ «Вердикт Капітал» надійшла заява, зі змісту якої вбачається, що ухвалу суду від 18.11.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» не може виконати, оскільки дані документи слугували підставою для звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника і знаходяться в матеріалах справи нотаріуса.

16 грудня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з проханням відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідачем для вчинення виконавчого напису були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначена в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне.

Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлялися про розгляд справи, клопотань із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на адресу суду не надходило, відповідачем у встановлений судом строк подано до суду відзив, тому суд вважає на можливе провести розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює: Військова частина НОМЕР_1 .

26 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом Олександром Олександровичем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, при примусовому виконанні виконавчого напису № 203822 виданого 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського округу Остапенко Є.М., яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Вердикт Капітал», якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 21-12/20 від 21 грудня 2020 року, якому Акціонерне товариство «Альфа-Банк» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 2 від 21 грудня 2020 року, за Кредитним договором № 500810938 від 09 серпня 2018 року, укладеного між Акціонерним товариствои «Альфа-Банк`та Кобзар Тамілою Іванівною.Стоок платежу за Кредитним договором № 500810938 від 09 серпня 2018 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», стягнути з ОСОБА_1 , за період з 21грудня 2020 року по 24 травня 2021 року включно, суму у розмірі: 3 952,44 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3 790,83 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача; загальна заборгованість ОСОБА_1 становить загальну суму 8 243,27 грн.

Отже, встановлено, що виконавчий напис виданий 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського округу Остапенко Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 203822, було вчинено на підставі того, що 09.08.2018 між Акціонерним товариством «Альфа Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 500810938, відповідно до умов якого остання отримала кредит.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Згідно статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України за №282/20595.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно пункту 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Як передбачено п.3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів, при цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість бо інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (правова позиція Верховного Суду, яка викладена у постанові від 23.01.2018 року справа № 310/9293/15, № 61-154).

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком можуть бути підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Судом враховується, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, слід встановити, чи були надані банком нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158цс15.

Разом з тим, відповідач не надав до суду доказів подання приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. усіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості, а нотаріус не надав матеріали нотаріальної справи з документами на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 203822 від 22.06.2021, які витребовувались ухвалою суду від 18 листопада 2021 року.

Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника.

Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

В постанові Верховного Суду (справа №310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата Верховного суду у постанові від 29.03.2019 року у цивільній справі №137/1666/16-ц.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Так, позивач заперечує наявність заборгованості, саме у розмірі зазначеному у виконавчому написі та зазначає, що стягнення грошових коштів відбулося на підставі виконавчого напису, який не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням закону на недостовірних даних та документах, оскільки останні роки позивач перебувала на військовій службі за контрактом, а тому на підставі п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцю з початку і до кінця закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за виконання зобов`язань перед підприємствами, установами та організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також процентами за користування кредитом не повинна нараховуватися.

Крім того, зазначала, що між сторонами взагалі не укладалося ніяких договорів, в тому числі і нотаріально посвідчених.

Отже, суд враховує, що зазначена у виконавчому написі заборгованість не була безспірною, оскільки оскаржується позивачем, а також враховуючи, що нотаріусом при вчинені оскаржуваного виконавчого напису застосовано не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, вважає, що під час вчинення виконавчого напису було порушено умову про безспірність вимог.

Отже, під час розгляду справи знайшов підтвердження факт, що відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» не надав приватному нотаріусу Остапенко Є.М. необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості позивача.

Також, слід зазначити, що відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа №826/20084/14), яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11. 2017 року залишена без змін, визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, достеменно стверджувати, що нотаріус в день вчинення виконавчого напису 22.06.2021 керувався пунктом Переліку, який був законним та чинним, не має підстав.

Крім того, не посвідчений нотаріусом кредитний договір не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису (правова позиція Верховного суду, що викладена в постановах від 12.03.2020 р. у справі №757/24703/18-ц, від 15.04.2020 р. у справі №158/2157/17).

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідач подаючи до суду відзив на позов зазначив, що ними для вчинення виконавчого напису були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначена в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень та тверджень до суду надано не було.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1 362,00 грн. (908,00 грн. за подачу позовної заяви та 454,00 грн. за подачу заяви про забезпечення позову).

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи (ч.7 ст.158 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.4, 12, 81, 89, 141, 265, 274, 279, 354 ЦПК України , суд

У Х В А Л И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», 2) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволити повністю.

Визнати виконавчий напис вчинений 22 червня 2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 203822 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 362,00 грн.

Заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: ОСОБА_1 . Місце проживання: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Місцезнаходження: вул.Кудрявський узвіз, буд.5Б, м.Київ, 04053. КОД .

Третя особа на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович. Місцезнаходження: вул.Мала Житомирська, 6/5, м.Київ, 01001.

Третя особа на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович. Місцезнаходження: Київ, а/с 31, 04053.

СуддяМ. М. Бебешко