Провадження № 2/641/349/2022 Справа № 641/1863/21
18 січня 2022 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Богдан М.В.,
за участю секретаря судових засідань Архипової А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що на підставі Договору дарування № 723 від 16.10.2015 року вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Вказала, що у вказаній квартирі з квітня 2010 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є громадянином Соціалістичної Республіки В`єтнам. З моменту реєстрації відповідач у спірній квартирі ніколи не проживав, житлом не користується, комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні житла не приймає, а реєстрація йому як іноземцю була необхідна для навчання та працевлаштування. Так, оскільки відповідач у квартирі жодного дня не проживав, не є членом сім`ї власника квартири, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
В судове засідання позивач не з`явилась, про місце, дату і час слухання справи повідомлена своєчасно і належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав.
Представник третьої особи Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради надав до суду пояснення, в яких при ухваленні рішення покладався на розсуд суду, просив розглядати справу за їх відсутності.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на підставі Договору дарування № 723 від 16.10.2015 року належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 116,7 кв.м.
З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) вбачається, що в квартирі за вищевказаною адресою зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . ОСОБА_7 .
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Положеннями ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного Кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 без поважних причин не проживає в квартирі АДРЕСА_1 більше року.
Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтво про смерть.
Таким чином, приймаючи до уваги викладене, а також наявність у позивача непорушного права власності, наданого Конституцією України, порушення цього права з боку відповідача ОСОБА_2 шляхом не здійснення дій по зняттю з реєстраційного обліку в спірній квартирі, суд прийшов до висновку про задоволення даного позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись 150 ЖК України, ст. 317, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 12,13,81,141,259,263267, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа - Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради, , місцезнаходження: м. Харків, м-н Павлівський, 4.

Суддя: М. В. Богдан