Справа № 471/967/21
Провадження №2/471/29/22
Номер рядка звіту 71
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"19" травня 2022 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі:

головуючого судді Гукової І.Б.,

за участю секретаря Кравченко Л.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Братське цивільну справу № 471/967/21 за позовною заявою органу опіки та піклування Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей виконавчого комітету Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей виконавчого комітету Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

В своєму позові позивач зазначив, на засіданні з питань захисту прав дитини було розглянуто питання виконання батьківських обов`язків громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка наразі перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Вознесенської міської ради. Так, 01.04.2021 року малолітні діти ОСОБА_4 та її молодшого брата ОСОБА_5 було доставлено до ЦСПРД Вознесенської міської ради у зв`язку з відсутністю матері. На той момент мати перебувала з молодшою донькою в обласній дитячій лікарні у зв`язку з екстреним вилученням дитини. Старші діти перебували під наглядом співмешканця матері гр. ОСОБА_6 , який не являється законним представником дітей. Згідно інформації наданої центром в якому перебувають діти мати відвідувала їх один раз, матеріальну допомогу на розвиток дітей не надавала, декілька раз телефонувала на мобільний до директора центу. Під час проведення бесіди з дітьми на запитання чи мають вони бажання повернутися в біологічну родину ОСОБА_4 відповіла, що так, але вона боїться їхати через вітчима, який її вчиняв по відношенню до неї сексуальне насилля. З 2017 року дитина перебувала на обліку, як така що зазнала сексуального насильства. В зв`язку з викладеними обставинами постало питання про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав, оскільки повернення дитини в родину є не доцільним та суперечить інтересам дівчинки, тому було скеровано даний позов до суду.

В судове засідання з`явився представник позивача та підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, додатково зазначила, що наразі триває судовий розгляд кримінального провадження відносно співмешканця відповідача, ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального провадження за ч. 4 ст. 152 КК України по відношенню до малолітньої ОСОБА_3 . Під час допиту у судовому засіданні при розгляді кримінального провадження, дитина повідомила, що вітчим продовжує вчиняти відносно неї сексуальне насилля, додому повертатися вона боїться. Мати долею своєї дитини не цікавиться, тому постало питання щодо відібрання дитини без позбавлення матері батьківських прав.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином.

Суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив.

Згідно протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто питання виконання батьківських обов`язків громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка наразі перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Вознесенської міської ради. Так, 01.04.2021 року малолітні діти ОСОБА_4 та її молодшого брата ОСОБА_5 було доставлено до ЦСПРД Вознесенської міської ради у зв`язку з відсутністю матері. На той момент мати перебувала з молодшою донькою в обласній дитячій лікарні у зв`язку з екстреним вилученням дитини. Старші діти перебували під наглядом співмешканця матері гр. ОСОБА_6 , який не являється законним представником дітей.

Згідно інформації наданої Центром соціально-психологічної реабілітації вих. № 202 від 06.08.2021 року мати відвідувала дітей один раз, гостинці та солодощі дітям не привозила, матеріальну допомогу на розвиток дітей не надавала, декілька раз телефонувала на мобільний до директора центру.

Під час проведення бесіди з дітьми на запитання чи мають вони бажання повернутися в біологічну родину ОСОБА_4 відповіла, що «так, але вона боїться їхати через вітчима, який її ґвалтував». З 2017 року ОСОБА_4 перебувала на обліку, як така що зазнала сексуального насильства. 18.02.2019 року наказом начальника ССД братської райдержадміністрації переведена до категорії обліку «дитина, яка проживає в сім`ї в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків» перебуває на даному обліку і по теперішній час.

Згідно інформації ЦСПРД з липня 2021 року відносно вітчима ОСОБА_6 відкрито кримінальне провадження в якому він обвинувачується за ч. 4 ст. 152 КК України відносно ОСОБА_4 . Дане кримінальне провадження знаходиться на розгляді у Вознесенському міськрайонному суді Миколаївської області.

10.11.2021 року на комісії з питань захисту прав дитини було прийнято рішення сина ОСОБА_5 повернути матері, а доньку ОСОБА_4 залишити в ЦСПРД ВМР тому, що повернення дівчинки в родину суперечить її інтересам та є не доцільним.

Згідно інформації Ганнівського старостинського округу № 1 гр. ОСОБА_2 разом із співмешканцем ОСОБА_6 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Проживають в будинку, який залишився після смерті батьків ОСОБА_6 . На території округу офіційно не працюють, перебиваються тимчасовими заробітками. На утриманні мають чотирьох малолітніх дітей, які на сьогодні перебувають на обліку служби у справах дітей, як такі, що проживають в родині де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є не право згідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Як передбачено статтею 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини 1 статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам-за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відповідно до пунктів 2-5 частини 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Позивач зазначаючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом саме про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав через небезпеку для життя і здоров`я дитини.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо не придатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України»).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на не надійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України»).

При ухваленні рішення суд також враховує положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27.02.1991, в якій зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відібрання дитини від батьків тягне за собою припинення таких особистих немайнових прав батьків як право на виховання, право на захист дитини, право на спілкування з нею.

Ч. 2 ст. 155 СК України містить спеціальне застереження про те, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Небезпека спілкування дитини з батьками являє собою крайній вид такої суперечності.

Не виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 та факт сексуального насильства над дитиною, психологічний стан дитини, проживання спільно з співмешканцем матері суд розцінює як ухилення відповідача від виховання дитини, свідоме нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ч. 2, 3 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимога бо заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вище наведені обставини та інтереси малолітньої ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що позивачем доведено наявність підстав для відібрання дитини від ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав, оскільки остання ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також своєю поведінкою ставить під загрозу життя та здоров`я дитини.

Крім того, як передбачено ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ухвалення рішення про відібрання дитини, не позбавляє обов`язку батьків про їх утримання, тому суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід стягнути аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з 16.11.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Оскільки позов підлягає до задоволення, то судові витрати, слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 280, 282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов органу опіки та піклування Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей виконавчого комітету Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав задовольнити частково.

Відібрати у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з 16.11.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Позивач - орган опіки та піклування Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, місце знаходження: вул. Данила Галицького, 24, с. Новомар`ївка Вознесенського району Миколаївської області.

Відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, місце знаходження: вул. Данила Галицького, 24, с. Новомар`ївка Вознесенського району Миколаївської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Миколаївського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 24.05.2022 року.

СуддяІ.Б. Гукова