Ухвала

24 травня 2022 року

місто Київ

справа № 757/13955/21-ц

провадження № 61-4333ск22

Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. вивчив касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Великої Палати Верховного Суду про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10 травня 2022 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

І. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі після їх перегляду в апеляційному порядку.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Тож у разі оскарження процесуального рішення суду першої та/або апеляційної інстанцій заявник має належно обґрунтувати порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, навести відповідну норму права, яку, на його переконання, порушено та/або неправильно застосовано, навести доводи, у чому саме полягає таке порушення, невідповідність або неправильне застосування.

Виконання особою, яка звертається до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою, зазначених процесуальних вимог має на меті унеможливити використання формального та беззмістовного викладу заявниками підстав касаційного оскарження. Тобто, заявник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, має викласти належне обґрунтування такої підстави касаційного оскарження судового рішення.

На переконання заявника, суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права. Втім, у касаційній скарзі ОСОБА_1 не обґрунтовує, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права, не навів обґрунтування їх порушення судами.

За наведених обставини, Верховний Суд констатує, що зазначена заявником підстава оскарження не містить належного викладу та обґрунтування, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно заявник зобов`язаний подати виправлену касаційну скаргу, у якій зазначити та обґрунтувати підстави подання касаційної скарги.

ІІ. За правилами частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

Постанова Київського апеляційного суду ухвалена 14 грудня 2021 року, її повний текст складено 14 грудня 2021 року, тож тридцятиденний строк, протягом якого заявник мав право подати касаційну скаргу, розпочав перебіг 15 грудня 2021 року, останнім днем звернення до суду касаційної інстанції є 14 січня 2022 року.

У касаційній скарзі заявник не просить поновити строк на касаційне оскарження ухвали Печерського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року, а також не навів доводи про наявність поважних причин пропуску такого процесуального строку.

Отже ОСОБА_1 має подати до Верховного Суду обґрунтоване клопотання про поновлення строку та зазначити поважні причини пропуску цього строку із наданням відповідних доказів, враховуючи, що питання про відкриття касаційного провадження Верховний Суд вирішує до отримання матеріалів відповідної судової справи.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Суд роз`яснює, що якщо позивач (тут - заявник) не усуне недоліки позовної заяви (касаційної скарги) у строк, встановлений судом, заява (скарга) вважається неподаною і повертається позивачеві (заявникові) (частина третя статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Великої Палати Верховного Суду про відшкодування майнової та моральної шкоди, залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк тривалістю в десять дніввід моменту отримання копії цієї ухвали суду.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний