Справа № 939/2568/21
РІШЕННЯ

Іменем України

20 січня 2022 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді - Герасименко М.М.,

за участі секретаря Рассказової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Бородянка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 жовтня 2018 року між ТОВ «Прості займи» та відповідачем ОСОБА_1 , на підставі поданої останньою заяви-анкети для отримання кредиту, було укладено в електронній формі договір про надання фінансових послуг № 05, за умовами якого відповідачу було надано кредит на суму 3000 грн, шляхом перерахування грошових коштів на її банківський рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 60 грн за кожен день такого користування, строком кредитування на 16 календарних днів. За умовами вказаного кредитного договору відповідач взяв на себе зобов`язання повернути позивачу отримані в кредит грошові кошти у розмірі 3000 грн та відсотки у розмірі 960 грн у строк до 13 листопада 2018 року, а уразі виникнення заборгованості також сплатити неустойку у вигляді пені.

Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 28 вересня 2021 року її заборгованість становить 72106,85 гривень.

Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 72106,85 грн та судові витрати.

Ухвалою суду від 10 листопада 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ТОВ «Прості займи» свого представника в судове засідання не направив, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов не надала.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 29 жовтня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прості займи» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансових послуг № 05 в Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, шляхом заповнення останньою в електронній формі заяви-анкети на сайті позивача, згідно умов якого відповідач отримала кредит на особисті потреби на суму 3000 грн, шляхом перерахування кредитних коштів на її банківську карту через систему WayForPay, строком кредитування на 16 днів - до 13 листопада 2018 року та зобов`язалася його повернути та сплатити проценти у розмірі 960 грн (60 грн в день). При виникненні заборгованості відповідач зобов`язалася сплатити на користь позивача неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3 % за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64 % від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день 5,02 %, на 30-й день 7,67 %, у порядку, що передбачений розділом 4 Умов (а.с. 11, 15-31).

В інформаційній довідці процедури оформлення заявки на видачу займу № 05 від 29 жовтня 2018 року містяться дані ОСОБА_1 , її прізвище, ім`я та по батькові, серія та номер паспорта, дата та орган його видачі, ідентифікаційний податковий номер, адреса реєстрації та місця проживання, дата народження, номер телефону, сімейний стан. Також у ній зазначено номер карткового рахунку, на який позичальнику перераховуватимуться кредитні кошти, перші дві цифри якого - 41, останні чотири цифри 1938 (а.с. 15).

Відповідно до п.п. 4-6 заяви-анкети відповідач підтвердила, що доступ до заповнення від її імені заяв-анкет на офіційному сайті позивача (pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua) належить лише їй, інші особи не мають можливості скористатись від її імені можливістю отримання інтернет-кредиту у Товаристві; всі заяви-анкети, що надходять від її імені на сайт pzaim.zp.ua є дійсними та надані нею особисто: всі заявки на видачу кредитних коштів на її картковий рахунок надані з її особистого мобільного телефону є дійсними та надані нею особисто (а.с. 11).

Згідно наданого позивачем ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» алгоритму укладення договору за допомогою мережі «Інтернет», після подачі відповідної заяви позичальником отримано унікальний код на підтвердження оформлення позики через SМS на мобільний номер, вказаний на сайті при реєстрації, який було введено відповідачем на цьому сайті, підтвердивши подачу заяви-анкети.

ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» прийнято позитивне рішення про надання відповідачу кредиту та 29 жовтня 2018 року через платіжну систему за допомогою ТОВ «ВЕР ФОР ПЕЙ» здійснено переказ кредитних коштів в сумі 3000 грн на платіжну картку, вказану позичальником у її заяві, що підтверджується довідкою ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (а.с. 16).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно зі ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що Правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № 05 від 29 жовтня 2018 року позичальник ОСОБА_1 отримала кошти у розмірі 3000 грн на умовах строковості, зворотності, платності строком на 16 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 960 грн, а при виникненні заборгованості - зобов`язалася сплатити неустойку у вигляді, зокрема, пені у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й - 7,67 % (а.с. 11).

Проте відповідач порушила взяті на себе зобов`язання за укладеним з позивачем договором та не повернула позику у встановлений термін, в зв`язку з чим станом на 28 вересня 2021 року у неї утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором, яка відповідно до наданого ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» розрахунку становить 7210685,78 грн, що включає: 3000 грн сума кредиту, 63960,00 грн проценти за користування кредитом, 1223,23 грн пеня, 864,08 грн індекс інфляції за весь період прострочення; 3059,54 грн 3% річних від простроченої суми (а.с. 33-59).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконала, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування позикою не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із залишку суми позики 1800 грн (3000 грн (наданий кредит) 1200 грн (переказані грошові кошти власником картки НОМЕР_1 на користь ТОВ «Прості займи», переказ яких організовано ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» 15 листопада 2018 року в сумі 1200 грн)) (а.с. 32) та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 29 жовтня 2018 року по 13 листопада 2018 року 960 грн.

Оскільки залишок заборгованості відповідача за тілом кредиту становить 1800 грн і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню, а так як доказів того, що відповідач має заборгованість за тілом кредиту у більшому розмірі позивачем суду не надано, то в решті вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками слід зазначити, що вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за період з 14 листопада 2018 року по 28 вересня 2021 року задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами кредитного договору ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а остання зобов`язувалася повернути надану позику у повному обсязі до 13 листопада 2018 року.

Таким чином, позикодавець ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування (16 днів), тобто до 13 листопада 2018 року в розмірі 960 грн (60 грн в день), після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування.

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 14 листопада 2018 року по 28 вересня 2021 року є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 29 жовтня 2018 року по 13 листопада 2018 року, такі вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача, в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, штрафних санкцій, а саме індексу інфляції за весь період прострочення та 3% річних від простроченої суми, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, за період з 14 листопада 2018 року по 28 вересня 2021 року, індекс інфляції за весь період прострочення становить 864,08 грн, 3% річних від простроченої суми за цей період становить 3059,54 грн. Проте суд не повністю погоджується з правильністю нарахування зазначених сум, оскільки в ці суми ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» було враховано відсотки за користування кредитом, нараховані за період з 14 листопада 2018 року по 28 вересня 2021 року.

Враховуючи, що заборгованість за тілом кредиту та відсотками, яка є доведеною та підлягає стягненню з відповідача, становить 2760 грн (1800 грн + 960 грн), то втрати від інфляції за весь період прострочення (з 14 листопада 2018 року по 28 вересня 2021 року) становлять 553,80 гривень, а 3% річних за цей період від простроченої суми боргу складає 237,96 гривень.

За таких обставин, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконувала, жодних заперечень щодо позову суду не надала, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позов у межах заявлених позивачем позовних вимог, стягнути з неї на користь ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» заборгованість за кредитним договором № 05 від 29 жовтня 2018 року, яка виникла станом на 28 вересня 2021 року, в загальному розмірі 4774,99 грн, що складається із: 1800 грн заборгованість за тілом кредиту, 960 грн заборгованість за відсотками, 1223,23 грн пеня, 553,80 грн індекс інфляції, 237,96 грн 3 % річних від простроченої суми.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 150,32 грн, виходячи з розрахунку: 4774,99 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 2 270 грн (сума сплаченого судового збору) / 72106,85 грн (розмір заявлених позовних вимог).

Керуючись ст. 141, 263-265, 280-282,354 ЦПК України, ст. 207, 526, 549, 551, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 1048-1049, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» () заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 05 від 29 жовтня 2018 року в розмірі 4774 (чотири тисячі сімсот сімдесят чотири) гривні 99 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» на відшкодування витрат по сплаті судового збору 150 (сто п`ятдесят) гривень 32 копійки.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

CуддяМ.Герасименко