Номер провадження: 22-ц/813/4070/22
Справа № 504/2698/21
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 серпня 2021 року про забезпечення позову по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_2 через представника звернулась до Комінтернівського районного суду Одеської області з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, особа, яка отримає статус відповідача: ОСОБА_1 .

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що ОСОБА_2 є власником будинку та земельної ділянки (кадастровий номер: :02:001:2900), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є суміжними землекористувачами.

04.08.2021 року користувачем суміжної земельної ділянки ОСОБА_1 було почато перебудову (реконструкцію) будинку, який належить їй на праві власності. На момент подання заяви про забезпечення позову на об`єкті нерухомого майна здійснюються масштабні будівельні роботи (спорудження багатоповерхової будівлі). Незважаючи, що зазначені будівельні роботи здійснюються на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт за номером ОД61, вказані роботи проводяться з явним грубим порушенням встановлених державних будівельних та санітарних норм. Із змісту Повідомлення встановлено, що будівельні роботи пов`язані з реконструкцією житлового будинку на підставі будівельного паспорту ВР01:1224-7086-8254-8553 №10/24-12-198 від 24.12.2019 року, який видано Сектором містобудування та архітектури Лиманської районної державної адміністрації в Одеській області. Тимчасовою комісією Фонтанської сільської ради з перевірки додержання містобудівного законодавства виходом на місце було складено акт від 04.08.2021 року, відповідно до якого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер::02:001:0568) зафіксовано проведення будівельних робіт з добудови другого поверху будівлі з невизначеним функціональним призначенням. Роботи проводяться в безпосередньої близькості до межі суміжної земельної ділянки, без відповідних заходів безпеки з порушенням Державних будівельних норм, що може привести к неприпустимому впливу по відношенню до суміжних землекористувачів та їх майну.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 серпня 2021 року адвоката Павлишина Юрія Миколайовича, діючого в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення доказів до подання позовної заяви задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову по заяві адвоката Павлишина Юрія Миколайовича, діючого в інтересах ОСОБА_2 , шляхом: заборони ОСОБА_1 та іншим особам проводити будівельні та ремонтні роботи за адресою: АДРЕСА_2 . Заборони ОСОБА_1 та іншим органам чи особам вчиняти дії щодо розробки проекту(ів) та отримання дозвільних документів на проведення будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_2 . Заборони уповноваженим органам та особам приймати до експлуатації об`єкт(и) за адресою: АДРЕСА_2 . Заборони ОСОБА_1 та іншим органам чи особам вчиняти будь-які дії щодо технічної інвентаризації нерухомого майна (або його частини) за адресою: АДРЕСА_2 . Заборони усім суб`єктам державної реєстрації, що діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо реєстрації права власності будь-яких осіб на нерухоме майно (або його частину) за адресою: АДРЕСА_2 . Накладення арешту на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 серпня 2021 року та у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-суд першої задовольнив вимоги представника заявника про вжиття заходів забезпечення, в частині, які стосуються невизначеного кола осіб та невизначених дій, що суперечить ч. 1 ст. 157 ЦПК України, а саме: ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом;

-суд першої інстанції, накладаючи арешт на нерухоме майно, не з`ясував, яка його орієнтовна вартість, чи не порушене правило про співмірність, що не відповідає вимогам ч. 3 ст. 150 ЦПК України. Накладення арешту на майно, що знаходиться за адресою, як зазначено в ухвалі суду, без конкретної вказівки цього майна унеможливлює виконання даної ухвали в цілому. Судом першої інстанції при постановленні ухвали про забезпечення позову було враховано виключно інтереси заявника;

-суд першої інстанції взагалі не обґрунтував підстави для обрання заходів забезпечення позову у порушення ч. 8 ст. 153 ЦПК України. Суд першої інстанції не здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача вразі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу;

-до заяви про забезпечення позову заявником взагалі не надано доказів, що ОСОБА_2 є суміжним землекористувачем ОСОБА_1 ; що ОСОБА_1 порушуються будівельні норми та стандарти; що існує будь-яка загроза того, що апелянт має відчужити своє майно на користь третіх осіб та зазначене унеможливить виконання майбутнього рішення суду. Долучені до заяви фотографії взагалі не мають відношення до справи, оскільки із вказаних фотографій не можливо встановити дату їх здійснення та місце здійснення. Заходи забезпечення позову вжиті судом без належного з`ясування всіх обставин та є передчасними;

-апелянт також заперечує проти доказів, а саме: актів, складених ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Учасники процесу, зокрема ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , сповіщені про час, дату та місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення (а. с. 74-75). Від представника ОСОБА_2 адвоката Слаблюка Василя Миколайовича до апеляційного суду, засобами електронного зв`язку, надійшло клопотання про перенесення розгляду справи з посиланням на те, що судове засідання не можливо провести за присутності всіх сторін, однак ОСОБА_2 та її представник проти розгляду без їх участі особисто у відкритому засіданні.

Апеляційний суд, ознайомившись з вказаним клопотанням, зазначає, що апеляційне провадження щодо розгляду скарги ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 серпня 2021 року про забезпечення позову відкрито судом 29 вересня 2021 року, ОСОБА_2 отримала копію ухвали про відкриття апеляційного провадження, копію апеляційної скарги та судову повістку про виклик до суду на 12.04.2022 року 15.11.2021 року, що підтверджено зворотнім поштовим повідомленням, представник заявника ознайомився з матеріалам оскарження ухвали 06.04.2022 року, про що свідчить відповідна розписка, тобто апеляційний суд констатує, що заявник не був позбавлений можливості надати суду свої письмові пояснення або заперечення щодо апеляційної скарги. Між тим, з огляду на принцип розумності строків розгляду справи судом, направленому на недопущення затягування розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності учасників процесу, враховуючи, що в учасників процесу було достатньо часу для надання суду своїх письмових пояснень щодо справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному ЦПК України.

Оскаржуване судове рішення повністю відповідає вказаним вимогам.

Під час апеляційного провадження апеляційний суд виходить із такого.

Частина 1 статті 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Приписи статті 149 ЦПК України встановлюють, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, можна констатувати, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому, загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Також, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Слід зазначити, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви відповідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, вказуючи, що вона та ОСОБА_1 є суміжними землекористувачами та ОСОБА_2 має намір звернутися до суду до ОСОБА_1 з позовом про перебудову або знесення будинку суміжного власника, будівництвом (реконструкцією) якого порушуються її права, а також державні будівельні, протипожежні та санітарні норми.

До заяви про забезпечення позову заявником додано докази, зокрема копію договору купівлі продажу, укладеного 03 серпня 2001 року між ОСОБА_6 , діючого від імені ОСОБА_7 , та ОСОБА_2 , відповідно до якого ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_2 купила житловий будинок під АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним № 171422213 від 24.06.2019 року ОСОБА_2 на праві приватної власності володіє земельною ділянкою, площею 0,025 га, кадастровий номер: :02:001:2900, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно Витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер документу: ОД 20, 25.03.2013 року ОСОБА_8 надала заяву повідомлення про початок будівельних робіт, а саме реконструкцію індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , зі збільшенням площі за рахунок надбудови другого поверху, мансардного поверху та прибудови, реконструкцію господарчих споруд.

З копій договору купівлі-продажу, укладеного 06 листопада 2017 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , та договору про внесення змін до договору купівлі-продажу, укладеного 21 листопада 2017 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , вбачається, що ОСОБА_8 передала у власність (продала), а ОСОБА_1 прийняла у власність (купила) житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Право приватної власності ОСОБА_1 на вказаний будинок також підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним № 104491743 від 21.11.2017 року.

Згідно Витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер документу: ОД 61, 15.07.2021 року ОСОБА_1 повідомила про початок будівельних робіт, а саме реконструкцію індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

З копії листа Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області від 06.05.2020 року № 02-13/603, адресованого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , встановлено, що в ході розгляду численних звернень, які надходили до сільської ради, відповідними фахівцями в межах компетенції вживалися заходи щодо проведення перевірок та надання відповідної правової оцінки діям з боку власників і користувачів будівель та споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , під час експлуатації їх, як будівель та споруд дошкільного закладу. На виконання вимог Закону України «Про звернення громадян», сільською радою сформована робоча група з фахівців виконавчих органів Крижанівської сільської ради, задля проведення перевірки, за результатом якої встановлено, що відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер :02:001:0568), має цільове призначення 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що не відповідає фактичному використанню (порушення ст. 96, 103 Земельного Кодексу України щодо використання земельної ділянки не за цільовим призначенням). Затвердженою документацією на місцевому рівні, а саме Генеральним планом с. Крижанівка Лиманського району Одеської області, на земельній ділянці за кадастровим номером :02:001:0568 передбачена індивідуально-присадибна забудова, що також не відповідає фактичному використанню земельної ділянки (порушення вимог ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо забудови територій відповідно до вимог містобудівної документації). Порушення вимог діючих Державних будівельних норм та містобудівного законодавства, а саме вимог ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», вимог ДБН В.2.2-4:2018 «Заклади дошкільної освіти», вимог ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва», вимог ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій» в частині норм при розміщені, забезпечення протипожежної та санітарної безпеки при будівництві та обслуговувані об`єкті дошкільних навчальних закладів. Встановлена відсутність у власника земельної ділянки документів, які надають право виконувати підготовчі та будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_2 , а також документів, які б засвідчували введення в експлуатацію зазначеного об`єкту.

Згідно актів від 06 серпня 2021 року, складеного ОСОБА_3 , яка є власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , та ОСОБА_2 , яка є власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 , а також складеного ОСОБА_4 , яка є власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 , та ОСОБА_5 , який є власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 , вбачається, що починаючи з 03 серпня 2021 року, на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , яка є суміжною з зазначеними земельними ділянками, проводяться масштабні будівельні роботи по спорудженню другого поверху будівлі. Спорудження зазначеної будівлі проводиться з недотриманням будівельних норм та правил. Так, відстань до будівлі, що споруджується від межі земельної ділянки складає менше, ніж 1 метр. При цьому відстань між належними особам будинками та спорудою, яка будується, близько 3,5 метрів. Будівельні роботи здійснюються без влаштування будівельного майданчика, в наслідок чого з вітром на сусідні ділянки заносяться пил та будівельне сміття, будівельні роботи супроводжуються значним звуковим забрудненням (шумом), сторонніми запахами.

Під апеляційного розгляду справи апеляційним судом враховується, що фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, доводи заяви про забезпечення позову та заперечення іншої сторони. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Апеляційний суд також приймає до уваги положення частин 1-4 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до яких забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

В даному випадку, заявник звернулась до суду з заявою про забезпечення позову та вказала, що має намір звернутися до суду з позовом про перебудову або знесення будинку суміжного власника, будівництвом (реконструкцією) якого порушуються її права, а також державні будівельні, протипожежні та санітарні норми. Таким чином, предметом розгляду майбутнього позову буде захист прав позивача, як власника будинку, які на думку позивача порушені під час здійснення будівництва (реконструкції) суміжного будинку, власником якого є відповідач ОСОБА_1 , через недотримання останньою норм діючих державних будівельних норм та містобудівного законодавства.

Районним судом під час розгляду заяви про забезпечення позову об`єктивно оцінено вказані заявником доводи у сукупності з наданими доказами, і обставини, викладені в тексті заяви про забезпечення позову, свідчать про те, що між сторонами дійсно існує спір щодо перебудови або знесення будинку суміжного власника, разом з тим цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питання про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи. У зв`язку з чим апеляційний суд критично сприймає доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не обґрунтував підстави для обрання заходів забезпечення позову, не здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів тощо. Крім того, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі ухвалення рішення на його користь. Тобто, у випадку невжиття заходів забезпечення позову та за умови ухвалення судового рішення на користь позивача виконати такого рішення буде складно або взагалі неможливо, адже під час розгляду справи по суті спірний об`єкт може змінити свою конфігурацію, що ставить під загрозу виконання майбутнього судового рішення, знову ж таки, у випадку задоволення позовних вимог.

Не приймаються апеляційним судом і доводи апеляційної скарги, що районним судом порушено правило про співмірність. При цьому суд зазначає, що метою застосування заходів забезпечення позову являється існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. При цьому, збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення, у разі його ухвалення в інтересах заявника. Також, не з`ясування орієнтовної вартості нерухомого майна, на який накладено арешт, з огляду на зміст заяви, саме по собі не спростовує правильності висновків районного суду та не є підставою для відмови у задоволенні заяви.

Щодо тверджень апелянта про врахування районним судом виключно інтересів заявника, то апеляційний суд відхиляє такі доводи, оскільки заходи забезпечення позову не порушують права апелянта щодо володіння майном, а самі заходи забезпечення позову мають виключно тимчасовий характер і після вирішення спору по суті, вони будуть скасовані і у випадку ухвалення рішення не на користь позивача, відповідач і надалі зможе реалізовувати свої права стосовно проведення реконструкції і будівництва.

Доводи апелянта щодо порушення процесуальних норм, оскільки районний суд задовольнив вимоги про вжиття заходів забезпечення, в частині, які стосуються невизначеного кола осіб та невизначених дій, що не відповідає вимогам до виконавчого документа, а накладення арешту на майно, без конкретної вказівки цього майна унеможливлює виконання даної ухвали в цілому, не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги через те, що такі доводи не впливають на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення про вжиття заходів забезпечення позову. Між тим, у разі виникнення труднощів під час виконання оскаржуваної ухвали суду стягувач та/або державний виконавець не позбавлені права звернутись до суду з заявою про роз`яснення судового рішення.

Стосовно заперечень апелянта про надання заявником доказів до заяви про забезпечення доказів з вказівкою, що заходи забезпечення позову вжиті судом без належного з`ясування всіх обставин та є передчасними, то апеляційний суд зауважує, що стороною заявника належними та допустимими доказами доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання майбутнього судового рішення у випадку ухвалення на його користь, при цьому метою вжиття забезпечувальних заходів у цьому спорі є забезпечення знаходження майна у відповідача в незмінному вигляді, та цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти всі обставини, які мають значення для вирішення спору по суті, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення чи поновлення прав позивача у разі задоволення позову. Тож, апеляційний суд зазначає, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову уважається підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення, що в даному випадку заявником здійснено.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, завдань цивільного судочинства та забезпечення рівності прав і охоронюваних законом інтересів сторін, колегія суддів приходить до висновку про законність оскаржуваного судового рішення, при цьому доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та висновками суду першої інстанції і не вказують на порушення судом норм процесуального права при вирішенні даної справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим її слід залишити без змін, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 серпня 2021 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 19.05.2022 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова