справа № 208/9829/21
№ провадження 2/208/685/22
10 травня 2022 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:
Головуючого, судді - Івченко Т.П.
За участю: секретаря судового засідання Дарчук М.І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Присяжна Катерина Володимирівна «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню»,-
1.Позиція сторони позивача.
25 листопада 2021 року адвокат Юрочкін Ю.В., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 через канцелярію Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, подав матеріали позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Присяжна Катерина Володимирівна «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Згідно до змісту позовних вимог позивач, просить:
-стягнути з ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» понесені позивачем судові витрати, у тому числі за отримання правової допомоги у сумі 5 000 гривень.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 від державного виконавця Присяжної К.В., приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. 22 січня 2020 року вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2570, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» заборгованості у розмірі 45 061,92 гривень, з яких: 17 179,67 гривень заборгованість за тілом кредиту, 14 164,12 гривень заборгованість за несплаченими процентами та комісією, 13 568,13 гривень заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею, 150,00 плата за вчинення виконавчого напису. Позивачем було з`ясовано, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом на підставі звернення ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, яка виникла на підставі кредитного договору № 500280611 від 29 травня 2012 року укладеного ОСОБА_1 з ПАТ «Альфа Банк», яке відступило своє право вимоги ТОВ «Дата Майнінг Груп», яке в свою чергу відступило право майнових вимог ТОВ «ФК «Управління активами». На теперішній час державним виконавцем Присяжною К.В. відкрито відносно ОСОБА_1 виконавче провадження ВП №66071697 про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» заборгованості в розмірі 45 061,92 гривні. Позивач ніколи не укладала кредитні договори з ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» та не має зобов`язань перед ним. Крім того, строк позовної давності правовідносин ПАТ «Альфа Банк» з ОСОБА_1 закінчився. Враховуючи зазначене позивач не погоджується з виконавчим написом вчиненим приватним нотаріусом Гуревічовим О.М., вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає виконанню, а тому змушена звернути з даним позовом до суду.
2. Позиція відповідача.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами» про дату, час та місце судових засідань повідомлений згідно до вимог ст. 130 ЦПК України (а.с.72, а.с.88), в судові засідання не прибував, заяв та клопотань не подавав, причину неявки суду не повідомляв.Крім того, відповідач не скористався своїм правом та не подав в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подав зустрічний позов.
3.Позиція третіх осіб.
3.1. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи згідно до вимог ст.130 ЦПК України (а.с.79, а.с.89), в судові засідання не прибував, заяв та клопотань не подавав, причину неявки суду не повідомляв.
3.2. Державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Присяжна Катерина Володимирівна, сповіщена про дату, час та місце розгляду справи згідно до вимог ст.130 ЦПК України (а.с.52, а.с.57, а.с.78 ), в судові засідання не прибувала, причину неявки суду не повідомляла, заяв та клопотань не подавала.
4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи.
25 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 . звернулася із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Присяжна Катерина Володимирівна «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню»(а.с.1-4).
Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову в порядку ст. 151 ЦПК України. Згідно до змісту заяви, просить:
-зупинити стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 45 061 гривня 92 копійки на підставі виконавчого напису за реєстровим № 2570 від 22 січня 2020 року, який перебуває на виконанні у державного виконавця Заводського ВДВС у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області ПСМУ МЮ (м. Дніпро) Присяжної К.В. за виконавчим провадженням ВП № 66071697(а.с.25-26).
Ухвалами судді від 30 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 та заяву про забезпечення позову залишено без руху (а.с.33-34).

06 грудня 2021 року на виконання Ухвали від 30 листопада 2021 року адвокатом Юрочкіним Ю.В., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 подано заяву про усунення недоліків (а.с.37-38).

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 грудня 2021 року відкрито провадження по справі в спрощеному порядку з повідомленням сторін (а.с.42-43).

Ухвалою суду від 08 грудня 2021 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено повністю (а.с.45-47).

До судового засідання призначеного на 10 травня 2022 року, 10 травня 2022 року до суду надійшла заява від адвоката Юрочкіна Ю.В. сформована в системі «Електронний суд» згідно до змісту якої просить проводити розгляд справи без участі позивача та її представника, не заперечують щодо заочного розгляду справи (а.с.84-85).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Ухвалою суду від 10 травня 2022 року постановлено провести заочний розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Присяжна Катерина Володимирівна «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню», на підставі наявних у справі доказів.

5. Фактичні обставини встановлені судом.

22 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2570, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами», , юридична адреса реєстрації: 08200, область Київська, місто Ірпінь, вулиця Стельмаха, будинок № 9 «А», офіс № 203, якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №20/01/20-1/2 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп», , відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та ОСОБА_1 (а.с.5). Згідно до змісту виконавчого напису заборгованість стягується за період з 08 жовтня 2016 року по 21 січня 2020 року. Загальна сума, яка підлягає стягненню 45 061 гривня 92 копій, яка складається з наступного:

-17 179,67 гривень заборгованість за тілом кредиту;

-14 164,12 гривень заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією;

-13 568,13 гривень заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею;

-150,00 гривень плата за вчинення виконавчого напису.

Згідно до копії Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осію-підприємців та громадських формувань керівником ТОВ «Фінансова компанія Управління активами», , ОСОБА_2 (а.с.11-12).

12 липня 2021 року директор ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» Велікданов С.К. звернувся до Заводського ВДВС у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про примусове виконання рішення, а саме виконавчого напису вчиненого 22 січня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за 2570 (а.с.10).

18 липня 2021 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Присяжною К.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №66071697) з примусового виконання виконавчого напису вчиненого 22 січня 2020 року приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. (а.с.6-7).

28 жовтня 2021 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Присяжною К.В. винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (ВП №66071697) (а.с.7).

28 жовтня 2021 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Присяжною К.В. винесено постанову про арешт коштів боржника (ВП №66071697) (а.с.8).

Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Присяжної К.В. від 28 жовтня 2021 року (ВП №66071697) накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 (а.с.8).

28 жовтня 2021 року між адвокатом Юрочкіним Ю.В. (посвідчення №1234 видане 03 лютого 2018 року) та позивачем ОСОБА_1 укладений договір про надання правової допомоги №36/21.

6. Правові норми законодавства застосовані судом.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

У відповідності до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі ст.ст. 8, 55 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Згідно ч.7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

7. Висновки та мотиви прийнятого рішення.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 20 січня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до статті 88 Закону та статей 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на підтвердження факту безспірності заборгованості ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» мали б надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати заборгованості.

Належними доказами є первинні облікові документи, оформлені відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», Постанови правління Національного Банку України № 566, Постанови правління Національного Банку України № 174 - виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та ін.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи ненадання приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. документів стосовно вчинення оскаржуваного виконавчого напису, суд не вбачає безспірність заборгованості перед стягувачем з боку позивача і заборгованість боржника не виключає можливості спору щодо її розміру та строку.

Сторона відповідача не скористалась своїм правом та не подала до суду на спростування позиції позивача для огляду оригінал або завірену належним чином копію укладеного між банком та позивачем кредитного договору, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, а тому суд не має можливості встановити, чи був даний кредитний договір посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заборгованість боржника на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною, а нотаріус належним чином не виконав вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» та не пересвідчився у безспірності заборгованості, що унеможливлює видачу виконавчого напису, а отже надані позивачем докази в своїй сукупності є достатніми та дають змогу суду дійти до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Присяжна Катерина Володимирівна «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню».

8. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи.

Згідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача ; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовною заявою сплачений судовий збір, що підтверджується квитанцією про сплату №59296 від 05 грудня 2021 року у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок (а.с.39), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а також, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір сплачений при подачі заяви про забезпечення позову, що підтверджується квитанцією про сплату № 59319 від 05 грудня 2021 року у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок (а.с.40).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених сум витрат на правничу допомогу позивачем надано:

-Ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1090101 від 22 листопада 2021 року;

-копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ДП № 3629;

-Акт прийму наданих послуг (виконаних робіт) за договором про надання правової допомоги від 22 листопада 2021 року укладеним між адвокатом Юрочкіним Ю.В. та Савченко В.В. (а.с.17). Згідно до змісту акту загальна сума наданих послуг становить 5 000 гривень 00 копійок, яка складається з наступного:

1 000 гривень збір та вивчення наявних документів клієнта, становлення фактів, які мають значення по справі, аналіз судової практики за категорією справ, аналогічною справі клієнта;

2 000 гривень підготовка процесуальних документів (в т.ч. підготовка адвокатських запитів, позову, відзиву, пояснень, тощо);

2000 гривень представництво інтересів клієнта в суді;

- Додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги № 96/21 від 28 жовтня 2021 року (а.с.15-16). Згідно до змісту додатку, всього надано послуг на 5 000 (п`ять тисяч) 00 копійок;

-рахунок-фактуру на оплату наданих послуг за договором № 96/21 від 28 жовтня 2021 року (а.с.18), згідно до змісту якого всього надано послуги на суму 5 000 гривень 00 копійок;

-розрахункову квитанцію серії КДАВ №080157 від 22 листопада 2021 року за договором №36/21 від 28 жовтня 2021 року на загальну суму 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок (а.с.18).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

У Постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Витрати на правничу допомогу, викладені в акті приймання-передавання, можуть зменшити, проаналізувавши адвокатські послуги та витрачений час. Відповідні правові висновки викладені у Додатковій Постанові Верховного суду від 11 березня 2021 року справа № 911/2681/19.

Проаналізувавши наведений опис наданих позивачу послуг правничої допомоги, у сукупності з наданими документами на понесення позивачем заявлених витрат, суд приходить до висновку що відображена у наданих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт та є неспівмірною зі складністю справи, її обсягом, виходячи з наступного.

Відповідно акту прийому наданих послуг (виконаних робіт) за договором про надання правової допомоги від 22 листопада 2021 року, адвокатом Юрочкіним Ю.В. були виконані роботи, а саме: збір та вивчення наявних документів клієнта, встановлення фактів, які мають значення по справі, аналіз судової практики за категорією справ, аналогічною справі клієнта, підготовка процесуальних документів, представництво інтересів в суді. На виконання зазначеної роботи адвокатом витрачено робочого часу сімнадцять годин, на загальну суму 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Згідно до матеріалів цивільної справи № 208/9829/21 позовна заява ОСОБА_1 міститься на 4-х аркушах.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що від адвоката Юрочкіна Ю.В. під час розгляду цивільної справи № 208/9829/21 заяв, клопотань з приводу розгляду справи по суті на адресу суду не надходило. Надходили лише клопотання які не пов`язані із розглядом справи, а пов`язані із процесуальними питаннями.

Щодо зазначених витрат на представництво клієнта в суді. Розгляд справи № 208/9829/21 за позовом ОСОБА_1 проведено у письмовому провадженні, без участі сторін, в порядку спрощеного позовного провадження, кількість призначених судових засідань - чотири.

Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17 жовтня 2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

При вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу суд враховує обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, обсяг позовної заяви, додатків до неї, що розгляд справи проведено у письмовому провадженні, без участі сторін, в порядку спрощеного позовного провадження, кількість призначених судових засідань - чотири.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та доводи, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, суд приходить до висновку, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з 5 000 гривень 00 копійок до 3 000 гривень 00 копійок.

В іншій частині заявлених вимог ОСОБА_1 , які не є співмірними з фактичними обставинами встановленими судом, та не є обґрунтованими, так як позивач не навів обґрунтування розрахунку визначення їх вартості і не надав доказів, які б безумовно обґрунтували позицію позивача, а тому в цій частині є такими що не підлягають задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сума понесених позивачем витрат у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.1, 2, 12, ч.2 ст.13, 81, 141, 174, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Присяжна Катерина Володимирівна «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню»- задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис вчинений 20 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за № 2570, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами», , юридична адреса реєстрації: 08200, область Київська, місто Ірпінь, вулиця Стельмаха, будинок № 9 «А», офіс № 203, заборгованості за кредитним договором у сумі 45 061 (сорок п`ять тисяч шістдесят одна) гривня 92 копійки таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами», , юридична адреса реєстрації: 08200, область Київська, місто Ірпінь, вулиця Стельмаха, будинок № 9 «А», офіс № 203, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , понесені судові витрати за сплату судового збору в сумі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами», , юридична адреса реєстрації: 08200, область Київська, місто Ірпінь, вулиця Стельмаха, будинок № 9 «А», офіс № 203, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , понесені судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами», , юридична адреса реєстрації: 08200, область Київська, місто Ірпінь, вулиця Стельмаха, будинок № 9 «А», офіс № 203.

Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, адреса реєстрації: 01001, місто Київ, вулиця Мала Житомирська, будинок № 6/5.

Третя особа - Державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Присяжна Катерина Володимирівна, юридична адреса реєстрації: 51925, область Дніпропетровська, місто Кам`янське, вулиця Васильєвська, будинок № 64.

Суддя Івченко Т. П.