Єдиний унікальний номер 341/461/22
Номер провадження 2-о/341/26/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув без участі учасників у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Більшівцівська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавицею ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_2 . 23 грудня 2008 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким все своє майно заповіла їй. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті баби був батько заявниці, проте він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заявниця звернулась до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, однак нотаріус відмовила їй, оскільки вона не змогла підтвердити факт постійного проживання разом із бабою на момент її смерті.

З огляду на викладене, заявниця просить суд встановити факт її постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавицею ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 09 травня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено судове засідання на 24 травня 2022 року.

У судове засідання заявниця та представник заінтересованої особи не з`явились, хоча повідомлені про розгляд справи належним чином відповідно до норм статті 128 ЦПК України.

Заявниця ОСОБА_1 24 травня 2022 року подала до суду заяву, у якій просить заяву про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити (а. с. 28).

24 травня 2022 року на адресу суду від представниці заінтересованої особи ОСОБА_3 надійшла заява, в якій вона просить заяву ОСОБА_1 розглядати без її участі. Не заперечує щодо задоволення заявлених вимог (а. с. 29).

Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності учасників, оскільки заявниця та представниця заінтересованої особи повідомлені належним чином про судове засідання, просили розгляд справи здійснювати без їхньої участі.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини справи.

Згідно з копією свідоцтва про смерть від 15 березня 2010 року серії НОМЕР_1 , яке видане Кінашівською сільською радою, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 10).

ОСОБА_2 на випадок своєї смерті усе своє майно заповіла внучці ОСОБА_1 , що підтверджується копією заповіту від 23 грудня 2008 року, посвідченого секретарем виконкому Кінашівської сільської ради (а. с. 9).

Відповідно до змісту заяви спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 був батько заявниці ОСОБА_4 , проте він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 15 листопада 2013 року серії НОМЕР_2 , яке видане виконавчи комітетом Більшівцівської селищної ради (а. с. 11).

Згідно з довідкою від 02 лютого 2022 року № 39, виданою виконкомом Більшівцівської селищної ради, підтверджується те, що на момент смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у житловому будинку по АДРЕСА_1 була зареєстрована одна. Проте з нею проживала без реєстрації внучка ОСОБА_1 з сім`єю до дня її смерті (а. с. 16).

Відповідно до змісту акта про фактичне проживання особи без реєстрації від 02 лютого 2022 року підтверджується, що на момент смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею з 1997 року постійно проживала внучка ОСОБА_1 разом із чоловіком та дітьми без реєстрації місця проживання. Після смерті ОСОБА_2 внучка здійснила обряд поховання та встановила пам`ятник за власні кошти (а. с. 15). Акт підписали сусіди: ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

З постанови державного нотаріуса Галицької районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Кіщук Л. І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 січня 2022 року убачаться, що нотаріус відмовила заявниці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке належить ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини.

З листа державного нотаріуса Галицької районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Кіщук Л. І. від 17 травня 2022 року № 264/01-14 убачається, що після смерті спадкодавиці ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до Галицької районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області не звертались. Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 згідно з даних Спадкового реєстру не заводилась (а. с. 27).

Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

При цьому визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним.

Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з вимогами частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до положень статтей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Приписами статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У пунктах 2 та 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до пункту 1 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 від "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає справи про встановлення фактів, коли такі факти породжують юридичні наслідки від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, коли встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Згідно з вимогами частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За змістом пунктів 3.21. та 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Отже, до спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Суд встановив, що заявниця ОСОБА_1 проживала разом зі спадкодавицею ОСОБА_2 на момент її смерті без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Вони вели спільне господарство, мали спільний побут, заявниця доглядала за спадкодавицею.

Зазначений факт підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Своєю чергою заявниці необхідно встановити факт спільного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину. Отже, встановлення факту проживання заявниці з ОСОБА_2 на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини. При цьому спір про встановлення такого факту відсутній.

Таким чином, у ході судового розгляду суд установив факт постійного проживання заявниці разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини.

Виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що заявниця не має іншої можливості, крім як у судовому порядку встановити факт постійного проживання разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що ця заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Доказів, які б спростовували факт постійного проживання разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, який просить установити заявниця, суду не надано і такі не встановлено.

Також, інших спадкоємців, окрім заявниці, ні нотаріусом, ні судом не встановлено.

Крім того, задоволення заявлених вимог не суперечить закону та не порушує, права свободи чи інтереси інших осіб.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, вивчивши надані суду докази на обґрунтування заявлених вимог, повно та всебічно дослідивши надані заявником документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, заявлені заявницею ОСОБА_1 , оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини є обґрунтованою та підтверджена належними і допустимими доказами, а тому підлягає задоволенню.

Оскільки учасники у судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 УПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Керуючись ст. 13, 76-80, 263, 265, 268, 273, 293, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Більшівцівська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити повністю.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживала із спадкодавицею ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24 травня 2022 року.

Учасники:

Заявниця - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та проживає за адресою: с. Тустань, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Заінтересована особа - Більшівцівська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, місцезнаходження за адресою: вул. Вічевий майдан, 1, смт. Більшівці, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ