ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року

м. Черкаси

справа № 711/3328/21 провадження № 22-ц/821/286/22 категорія 305010100

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Бородійчука В.Г.,

суддів: Нерушак Л.В., Василенко Л.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

25 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 29 квітня 2017 року о 16 год. ОСОБА_2 , знаходячись в приміщенні орендованому релігійною громадою «Активістів Сьомого дня», за адресою м. Черкаси вул. Добровольського, 2 спровокувала з позивачем сварку і на грунті неприязних відносин, що раптово виникли, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер дій, спрямованих на спричинення тілесних ушкоджень, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, нанесла численні удари кулаками в голову, після чого схопила руками волосся і нахиливши голову знову нанесла велику кількість ударів коліньми по обличчю. Позивач внаслідок даного отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Ухвалою суду від 18 листопада 2020 року відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України було закрито, а цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди - залишено без розгляду.

Відповідач звільнена від відповідальності з нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження не звільняє її від відповідальності за заподіяння матеріальної та моральної шкоди.

З 29 квітня 2017 року по 08 травня 2017 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні нейрохірургічному відділенні КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої допомоги», що підтверджується випискою з історії хвороби № 7739. До теперішнього часу періодично проходить обстеження та лікування, що підтверджується випискою з амбулаторної карти по теперішній час.

За період лікування витрачено 8 991,71 грн. Під час вчинення кримінального правопорушення був пошкоджений смартфон НТС one V. Вартість ремонтних робіт становить 950 грн.

Також, позивачу було завдано моральної шкоди, яка виразилась у порушенні нормальних життєвих зв`язків, протягом розгляду кримінальної справи регулярно позивач ходила до правоохоронних органів, у неї порушився сон, частий головний біль та запаморочення, виникають перед очами події побиття. Таку моральну шкоду оцінює в 15 000 грн.

Просила стягнути з відповідача на свою користь 9 941,71 грн. матеріальної шкоди та 15 000 грн. моральної шкоди.

До початку судового засідання позивач надала заяву та збільшила розмір позовних вимог до 12 599,32 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 11 296 грн. 41 коп. та моральну шкоду в розмірі 2 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що під час судового розгляду, позивачем було доведену обставину заподіяння матеріальної та моральної шкоди відповідачем. Сума матеріальних збитків в розмірі 11296,41 грн. є математично підтвердженою відповідно до наданих копій товарних чеків, квитанцій шляхом складання визначеної в них суми.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначено судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд прийшов до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та вважав, що грошова сума у розмірі 2 000 грн. є достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 жовтня 2021 року як незаконне та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи судом не було враховано, що позивачем було надано всі підтверджуючі докази про нанесення їй матеріальної шкоди в розмірі 12 599 грн. 32 коп., крім того, визначений розмірі моральної шкоди в сумі 2 000 грн. не можна вважати справедливим та розумним, оскільки заподіяні страждання позивача мають оцінюватися в розмірі 15 000 грн., що буде відповідати принципу співмірності заподіяння шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу положень ст. 13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Судом першої інстанції було встановлено, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 листопада 2020 року звільнено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003693 від 30 квітня 2017 року, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі ст. 49 КК України, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003693 від 30 квітня 2017 року, щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по обвинуваченню у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України закрито, цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданої злочином залишено без розгляду.

Відповідно до даної ухвали у судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, в судовому засіданні було достовірно встановлено факт протиправних дій ОСОБА_2 , який підтверджений рішенням суду і не підлягає доведенню.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції врахував, що в силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню.

Щодо розміру відшкодування то, суд врахував надані сторонами докази та дійшов висновку, що вони підлягають частковому задоволенню. Суд врахував, що сума матеріальних збитків в розмірі 11 296,41 грн. є математично підтвердженою наданими позивачем копіями товарних чеків та квитанцій.

Районний суд правильно врахував, що, згідно з наданих доказів вбачається подвійне нарахування позивачем суми, для вирахування матеріальної шкоди, а саме: 171,87 грн., 249,81 грн., 244,61 грн. (а.с.25), які є фіскальним чеком щодо проведення операції банком та чеком з переліком придбаних медичних препаратів. В даних доказах дублюється сума сплачених коштів та час проведення платіжної операції. Дані докази були предметом дослідження суду апеляційної інстанції і підстав для визнання висновку суду першої інстанції в цій частині неправильним апеляційним судом не встановлено.

Крім цього, суд першої інстанції правильно врахував, що позивачем включено у розмір матеріальної шкоди 950 грн., як вартість ремонтних робіт смартфона НТС one V. Однак на час розгляду справи суду не надано доказів того, що ФОП ОСОБА_4 має відповідну ліцензію для експертного визначення розміру вартості відновлювального ремонту мобільних телефонів, смарфонів тощо. Таким чином, розмір позовних вимог що відшкодування матеріальної шкоди було задоволено на підтверджену належними доказами суму.

Крім того, перевіряючи обгрнутвоанвість мотивів суду першої інстанції в частині вирішення спору щодо відшкодування моральної шкоди , суд апеляційної інстанції враховує, що згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно виходив з того, що у зв`язку з неправомірними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає у перебуванні у стресовому стані, нервозності тощо, внаслідок чого, вона як інвалід ІІ групи, зазнає душевних хвилювань.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Враховуючи конкретні обставини справи, характер спірних правовідносин, тривалість моральних страждань позивача у зв`язку з необхідністю докладення додаткових зусиль для доведення своїх вимог щодо розгляду його звернень, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що відшкодування моральних збитків повинно бути визначено у грошовому виразі.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що розмір моральної шкоди, стягнутий з відповідача на користь позивача в сумі 2 000 грн. є замалий, суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки аналізуючи норми чинного законодавства з огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, враховуючи тривалість періоду з часу вчинення неправомірних дій відповідачем, а також враховуючи засади розумності та справедливості, висновок суду про можливість часткового задоволення позовних вимог в розмірі 2 000 грн. є правильним та є достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 жовтян 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 18 січня 2022 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді Л.В. Нерушак

Л.І. Василенко