Справа №591/458/22
Провадження № 4-с/591/25/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2022 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Северинової А.С.,

з участю секретаря судового засідання Тимченко Н.В.,

представника боржника ОСОБА_1 ,

суб`єкта оскарження приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза Олександра Леонідовича, стягувач: Акціонерне товариство «ОТП Банк», -

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2022 року ОСОБА_2 , яка діє через представника адвоката Рижова С.Є., звернулась до суду з вказаною скаргою, у якій просить суд:

- поновити строк на подання скарги;

- визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза Олександра Леонідовича від 03 грудня 2021 року про накладення арешту на рахунок боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 67761335;

- визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза Олександра Леонідовича від 03 грудня 2021 року про накладення арешту на рахунок боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 67761335;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза Олександра Леонідовича усунути порушення та поновити права ОСОБА_2 шляхом зняття арешту з рахунку ( НОМЕР_1 ), на який боржник отримує зарплатні виплати.

Скарга мотивована тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. перебуває зведене виконавче провадження № 67765074, у складі якого перебувають ВП № 67761335, відкрите 03 грудня 2021 року з примусового виконання виконавчого листа № 591/6747/16-ц, виданого 21 травня 2021 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором № ML-С00/286/2007 від 20 серпня 2007 року, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 17722,24 доларів США (еквівалент у гривнях за курсом НБУ станом на 26 травня 2016 року становить 445049 грн 75 коп.), а також ВП № 67762527, відкрите 03 грудня 2021 року з примусового виконання виконавчого листа № 591/6747/16-ц, виданого 21 травня 2021 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 28 серпня 2015 року по 25 травня 2016 року у розмірі 1714,30 доларів США (еквівалент у гривнях за курсом НБУ станом на 26 травня 2016 року становить 45561 грн 61 коп.).

Зазначає, що приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_2 від 03 грудня 2021 року. Арешт було накладено на рахунок боржника, на який вона отримує зарплатні виплати. Нею було надано приватному виконавцю довідку про те, що вона має в АТ КБ «ПриватБанк» картку, на яку отримує зарплатні виплати та направлено клопотання про зняття арешту з вказаного рахунку.

11 січня 2022 року представником боржника адвокатом Рижовим С.Є., було отримано відповідь приватного виконавця від 05 січня 2022 року, якою повідомлено, що відсутні підстави для зняття арешту з рахунку.

Посилаючись на обставини того, що про відмову у знятті арешту з рахунку їй стало відомо 11 січня 2022 року, боржниця просить поновити строк для подання скарги, а скаргу задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 січня 2022 року відкрито провадження у справі за вказаною скаргою та призначено справу до судового розгляду на 10 лютого 2022 року.

У відзиві на скаргу приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Мукорез О.Л. просить відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що більшість доводів та обставин, викладених в скарзі, ґрунтуються на припущеннях та оціночних судженнях не підкріплених належними доказами. Зазначає, що на адресу реєстрації боржниці, зазначеної у виконавчому листі, направлено постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом № 012. Згідно даних АТ «Укрпошта» відправлення вручено особисто 28 грудня 2021 року. Однак, боржниця проігнорувала обов`язок повідомити приватного виконавця про наявне майно та доходи, а також рахунки в банках, на які надходять кошти. Згідно довідки ДФС України про джерела отримання доходів боржниця отримує заробітну плату від ТОВ «Статор-ЛТД» (перебуває в стані припинення) та ФОП ОСОБА_4 . У заявах про відкриття виконавчого провадження стягувач не просить звертати стягнення на заробітну плату боржника. Згідно довідки МВС України за боржницею зареєстровано автомобіль, а також згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржницею зареєстровано трикімнатну квартиру, яка передана в іпотеку AT «ОТП Банк». Оскільки у боржника наявне майно, на яке можливо звернути стягнення на виконання рішення суду, а також з огляду на відсутність заяви стягувача про звернення стягнення на заробітну плату, звернення стягнення у розмірі 20 % заробітної плати не проводиться. Крім того, стягнення звертається на всі кошти, які знаходяться на рахунках, а не на певний відсоток таких коштів. Також зазначає, що надані боржником документи не дають можливості встановити статус вказаного рахунку та коштів, які надходять. При цьому, поточні рахунки, на які зараховується, в тому числі, заробітна плата, не є рахунками зі спеціальним режимом використання.

Також разом з відзивом суб`єкт оскарження подав клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили та опублікування рішення Великої Палати Верховного Суду в аналогічній справі № 756/8815/20.

Однак, у судовому засіданні, яке відбулось 12 травня 2022 року приватний виконавець не підтримав раніше подане клопотання про зупинення провадження у справі, у зв`язку з чим вказане клопотання судом не розглядалось через відмову суб`єкта оскарження від заявленого клопотання.

10 лютого 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд скарги відкладено на 01 березня 2022 року за клопотанням представника скаржника.

Ураховуючи, що Верховною Радою України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії в Україну, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п. 1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2022 року № 5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу і працівників суду, з 24 лютого 2022 року дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні.

Рішенням зборів суддів від 02 травня 2022 року № 11 відновлено здійснення розподілу та розгляд усіх категорій справ, у тому числі цивільних, які перебували в провадженні судді станом на 24 лютого 2022 року. Розгляд скарги призначено на 12 травня 2022 року.

12 травня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд скарги відкладено на 20 травня 2022 року за клопотанням представника скаржника.

В судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_2 адвокат Рижов С.Є. підтримав вимоги скарги та просив її задовольнити. Також подав клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн.

Приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Мукорез О.Л. в судовому засіданні заперечив проти скарги з мотивів, викладених у відзиві.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. перебуває зведене виконавче провадження № 67765074 з виконання виконавчого листа № 591/6747/16-ц, виданого 21 травня 2021 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 28 серпня 2015 року по 25 травня 2016 року у розмірі 1814,30 доларів США (еквівалент у гривнях за курсом НБУ станом на 26 травня 2016 року становить 45561 грн 61 коп.) та з примусового виконання виконавчого листа № 591/6747/16-ц, виданого 21 травня 2021 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором № ML-С00/286/2007 від 20 серпня 2007 року, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 17722,24 доларів США (еквівалент у гривнях за курсом НБУ станом на 26 травня 2016 року становить 445049 грн 75 коп.). Вказані виконавчі провадження відкрито та приєднано до зведеного виконавчого провадження постановами приватного виконавця від 03 грудня 2021 року (а.с. 36, 38, 40, 41, 42, 43).

03 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорезом О.Л. винесено постанови про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у сумі 11485 грн 57 коп. та 21490,19 доларів США, відповідно (а.с. 8, 55).

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 08 грудня 2021 року ОСОБА_2 станом на 08 грудня 2021 року має в АТ КБ «ПриватБанк» картку НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), на яку отримує зарплатні виплати. Також на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ) (а.с. 5).

30 грудня 2021 року представником скаржниці ОСОБА_2 адвокатом Рижовим С.Є. на адресу приватного виконавця Сумської області Мукореза О.Л. було направлено клопотання про зняття арешту з рахунку ОСОБА_2 , на який вона отримує зарплатні виплати (а.с. 4), на що приватним виконавцем було надано відповідь про відсутність передбачених законом підстав для задоволення вказаного клопотання про зняття арешту з рахунку. Вказану відповідь представник боржниці отримав 11 січня 2022 року (а.с. 6-7).

Відповідно до пункту а) частини 1 статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Ураховуючи, що боржниця отримала відповідь приватного виконавця про відмову у знятті арешту з рахунку 11 січня 2022 року, що підтверджується трекінгом відправлень з сайту Укрпошта (а.с. 7 на звороті), суд вважає, що саме з цього дня вона дізналася про порушення її права. Відтак, звернувшись до суду 21 січня 2022 року зі скаргою на дії приватного виконавця, боржниця, тим самим, дотрималась встановленого частиною 1 статті 449 ЦПК України строку для звернення зі скаргою, тому відсутні підстави для поновлення строку для подання скарги.

Що стосується вимог скарги, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, що ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року.

При цьому, судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльністю державного виконавця регламентовано розділом VII ЦПК України.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені права та обов`язки виконавця.

Зокрема, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Як убачається із матеріалів справи, постанова про арешт коштів боржника прийнята приватним виконавцем на підставі статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», що є окремо визначеним заходом примусового виконання рішень.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (ч.ч. 1-2 ст. 56 Закону).

Дія наведеної норми обмежується забороною, передбаченою ч. 2 ст. 48 цього Закону. Зокрема, забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України Про електроенергетику , на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України Про теплопостачання , на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України Про теплопостачання , статті 18-1 Закону України Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення , на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки , на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Отже, наведені норми Закону не містять заборони накладення арешту на кошти, що знаходяться на поточному рахунку боржника, на який зараховується заробітна плата боржника. Наявність особливого статусу рахунку, накладення арешту та/або звернення стягнення на який заборонено законом, підлягає доведенню належними та допустимими доказами.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

З матеріалів справи вбачається, що приватний виконавець, керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» наклав арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім рахунків, які мають спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Аналіз норм матеріального права дає підстави зробити висновок, що приватний виконавець виконував свої обов`язки відповідно до закону та в межах своїх повноважень.

Підпунктом 6 пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492, визначено, що поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15.

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 станом на 08 грудня 2021 року має в АТ КБ «ПриватБанк» картку НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), на яку отримує зарплатні виплати. Також на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ) (а.с. 5).

Однак, як вбачається з виписки по картці/рахунку НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) за період з 04 грудня 2021 року по 17 березня 2022 року жодних нарахувань з виплати заробітної плати не надходило (а.с. 88).

Водночас, відповідно до довідки фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 від 16 травня 2022 року боржнику ОСОБА_2 у вказаний період було нараховано та виплачено заробітну плату. Зокрема, сума до виплати за грудень 2021 року складає 7647 грн 50 коп., за січень 2022 року 7647 грн 50 коп., за лютий 2022 року 6500 грн 37 коп. (а.с. 87).

Статтею 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

Отже, арешт на рахунок боржника не унеможливлює отримання заробітної плати нею, за її бажанням, готівкою через касу роботодавця або поштовими переказами на вказаний нею рахунок (адресу), а тому твердження заявниці, що накладення арешту на грошові кошти порушує її право на отримання заробітної плати, є необґрунтованим.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №756/1927/16-ц (провадження № 61-10611св20).

Таким чином, суд констатує, що боржником не доведено факту отримання заробітної плати саме на той рахунок, арешт на який вона просить зняти. Заперечення представника боржника про те, що виписка по рахунку була надана для підтвердження обставин того, що на спірний рахунок не надходять будь-які інші виплати суд відхиляє, оскільки підставою для оскарження дій приватного виконавця зазначено у скарзі саме те, що цей рахунок є зарплатним, що не знайшло свого підтвердження матеріалами справи, оскільки за обставин отримання боржником заробітної плати за грудень 2021 року лютий 2022 року жодних надходжень з виплати заробітної плати на картковий рахунок НОМЕР_1 не було.

Крім того, суд звертає увагу на те, що платіжна картка це платіжний засіб, який є особливим видом банківських розрахункових документів і призначений для оплати покупок товарів чи послуг, оплати інших зобов`язань та отримання готівки з банківських рахунків. Як правило, платіжна картка пов`язана з рахунком, що належить держателю картки.

За таких обставин, судом не встановлено, а боржником не доведено, що поточний рахунок НОМЕР_1 , з яким пов`язана вказана картка НОМЕР_2 , відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на які заборонено.

Відповідно до частини 3 статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оскільки постанови приватного виконавця про арешт коштів боржника та подальша відмова у знятті арешту з рахунку заявниці були прийняті та вчинені відповідно до закону, тому у задоволенні скарги необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні скарги судові витрати, пов`язані з розглядом скарги на підставі статті 452 ЦПК України покладаються на заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза Олександра Леонідовича, стягувач: Акціонерне товариство «ОТП Банк».

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повне судове рішення складено 25 травня 2022 року.

Суддя А.С. Северинова