Справа № 645/28/22
Провадження № 2-о/645/26/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2022 року м. Харків

Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В.,

за участю секретаря судового засідання Погудіної Д.О.,

за участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на строк до шести місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, заборонити ОСОБА_2 наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що він та його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є співвласниками квартири АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 веде антисуспільний спосіб життя, зловживає наркотичними засобами. Коли він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, то влаштовує безпідставні сварки, під час яких застосовує до нього фізичне насильство, завдаючи побої, постійно його ображає нецензурною лайкою, псує майно в квартирі, перешкоджає користуватися місцями загального користування, що порушує його права як співвласника квартири. ОСОБА_2 весь час його переслідує, погрожуючи фізичною розправою. Заявник неодноразово викликав наряд поліції, звертався до правоохоронців із заявами про застосування щодо нього домашнього насильства з боку ОСОБА_2 . Таким чином, його син - ОСОБА_2 вчиняє щодо нього фізичне і психологічне насильство. В зв`язку з чим, просив задовольнити заяву.

Ухвалою суду від 11.01.2022 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав заяву та просив її задовольнити. Зазначив, що протягом останніх 10-15 років щодо нього вчиняється домашнє насилля зі сторони його сина ОСОБА_2 . В квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , крім нього, зареєстрований та мешкає його син ОСОБА_2 , який зловживає наркотичними засобами, після чого поводить себе агресивно, не контролює свої вчинки, влаштовує сварки, кидається в бійку, ображає його нецензурною лайкою. ОСОБА_2 вже не є співвласником квартири, в якій вони проживають, належну йому 1/4 частину картири подарував брату. На даний час перебуває на лікуванні від наркозалежності. Коли він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, то влаштовує безпідставні сварки, під час яких застосовує до нього фізичне насильство, завдаючи побої, постійно його ображає нецензурною лайкою, псує майно в квартирі, перешкоджає користуватися місцями загального користування, що порушує його права як співвласника квартири. Просив заяву задовольнити та видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком на шість місяців.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи сповіщався, відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Беручи до уваги необхідність дотримання строку, протягом якого може бути розглянута дана справа (72 години), суд вважає за необхідне провести розгляд справи у відсутність заінтересованої особи.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, викладені у заяві про встановлення обмежувального припису, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення заявника, суд встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Син заявника - ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник стверджує, що ОСОБА_2 вчиняє психологічне та фізичне насильство відносно нього, що виражається у побитті, погрозах застосування фізичного насилля, образах, приниженні, сварках.

Матеріали справи свідчать, що заявник звертався за захистом до поліції, у зв`язку із вчиненням щодо нього домашнього насилля.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.10.2020 року провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито за збігом строку накладення адміністративного стягнення. Зі змісту постанови судом було встановлено, що ОСОБА_2 вчинив сварку з батьком ОСОБА_1 , вчинив щодо нього домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, ображав нецензурною лайкою, вдарив ногою у спину, що завдало йому болю.

Як вбачається з довідки ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області від 21.12.2021 року, ОСОБА_1 звертався до ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області з заявою відносно сина ОСОБА_2 , який поводить себе неправомірно, яка була зареєстрована до ITC ІПНП № 22359 від 22.11.2021 року.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 05.12.2006 року квартира за адресою АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

Як вбачається з договору про визначення ідеальних часток від 30.08.2018 року визначено за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 за кожним по ј ідеальній частці у праві власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира за адресою АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 , розмір частки ј.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 поводить себе зухвало та агресивно, всіляко ображаючи ОСОБА_1 , застосовуючи до нього фізичне насильство та умисні дії психологічного характеру. За твердженням заявника, такі дії викликають у нього побоювання за свою безпеку, спричиняють емоційну невпевненість і почуття нездатності захистити себе.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Правовідносини, що склалися між учасниками справи регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини.

Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950року) є фундаментальною основою в галузі прав і свобод людини, її законних інтересів та потреб. Одна з ключових особливостей Конвенції полягає в тому, що вона не тільки встановлює права та свободи людини, але і передбачає право на індивідуальне звернення за захистом порушених прав на міжнародному рівні. Конвенція та протоколи до неї за юридичною природою є обов`язковим міжнародним правовим договором, який запровадив систему національного контролю за дотриманням прав людини на внутрішньодержавному рівні.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У судовому засіданні досліджений відеозапис, наданий заявником, із зображенням ОСОБА_2 , стану, в якому він знаходився та стану квартири сторін і місць загального користування.

Суд приймає за належний доказ вказаний відеозапис, оскільки він відповідає вимогам ст.ст. 76-79, 100 ЦПК України, оскільки відомостей про отримання цього доказу з порушенням порядку, встановленого законом, суду не надано.

Враховуючи вказані положення, суд зазначає, що на спростування позиції та доводів заявника, жодних доказів заінтересованою особою подано не було.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Зі змісту статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має, зокрема, постраждала особа або її представник.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті.

Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи.

Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису.

Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Надаючи оцінку ризикам, на які посилався заявник, суд приймає до уваги показання заявника, який посилаючись на докази, підтвердив факти неодноразових конфліктів між сторонами, а тому пояснення заявника можна сприйняти за об`єктивно вільні та неупереджені.

Таким чином, на підставі наданих заявником належних та допустимих доказів, судом було встановлено обставини вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 .

На думку суду, саме вказаний захід дасть змогу запобігти домашньому насильству з боку заінтересованої особи, який чинить відносно ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру.

При цьому, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом

На думку суду видача обмежувального припису повинна забезпечити дієвий, ефективний та невідкладний захист заявника від домашнього насильства та буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства, є співмірними та пропорційними допущеним останнім часом відносно заявника діянням.

Суд вважає, що в ході розгляду цієї заяви знайшли своє підтвердження факти вчинення ОСОБА_2 психологічного та фізичного насильства відносно заявника, однак, зважаючи на неодноразовість вчинення таких дій, а також застосування до заявника залякування та погроз, що в своїх останніх проявах має також ознаки адміністративного правопорушення, суд вважає, що вказані докази, а також, пояснення заявника, яким такі докази більш деталізовано, свідчать про те, що вчинення ОСОБА_2 психологічного насильства щодо заявника має місце тривалий час, суд вважає, що існують і надалі ризики можливого продовження таких дій ОСОБА_2 .

Заявлені ж заявником обмеження щодо заборони ОСОБА_2 наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 не обґрунтовані та не доведені. Крім того, не обґрунтована необхідність встановлення обмежувального припису строком на 6 місяців, тому заява підлягає частковому задоволенню з встановленням відносно ОСОБА_2 обмежувального припису на строк 3 (три) місяці.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про видачу обмежувального припису строком на 3 (три) місяці, яким заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись статтями 4, 6, 10, 18, 258-259, 263-265, 273, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Встановити строк дії обмежувального припису - 3 (три) місяці.

Строк дії обмежувального припису рахувати з дня ухвалення рішення.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Копію рішення направити до Відділу поліції № 2 ХРУП № 2 ГУНП у Харківській області для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік, а також до Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

заявник: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 13.01.2022 року.

Суддя І.В. Ульяніч