Справа № 127/2087/22
Провадження 2/127/259/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Мельник В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу № 127/2087/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог КС «Злагода» про стягнення боргу, -
позов мотивований тим, що 22.05.2013 року між КС «Злагода» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 7511к, згідно умов якого відповідач отримала кредит в сумі 13 000 грн. строком на 24 місяці на засадах строковості, звітності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості. Відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом 80% річних. Відповідно до п. 3.7 договору у разі прострочення сплати планового платежу на строк, що перевищує 3 дні, процентна ставка змінюється відповідно до ст. 611 ЦК України як зміна умов зобов`язання і встановлюється в розмірі 240% річних від суми залишку кредиту та застосовується з моменту прострочення. У разі прострочення планових платежів з позичальника стягується штраф. Позовна давність за цим договором 10 років.
Заборгованість відповідача перед позивачем по договору кредиту від 22.05.2013 року № 7511к станом на дату закінчення кредитування згідно графіку розрахунків становить 29 698, 36 грн.
Вказана заборгованість виникла і в наслідок того, що велика кількість осіб, що отримали кредит в КС «Злагода» його не повернули, чим фактично порушили права та законні інтереси вкладників. Тому керівництво КС «Злагода» з метою дотримання прав та законних інтересів вкладників, вирішило укласти з ними договори відступлення права вимоги.
Так, 01.04.2021 року відповідно до договору про відступлення права вимоги № 1 між КС «Злагода» та ОСОБА_1 , первісний кредитор відступив новому кредитору своє право вимоги за кредитним договором № 7511к з усіма додатками та додатковими угодами до нього на суму боргу - 29 698,36 грн.
Відповідач продовжує ухилятись від виконання свого зобов`язання і заборгованість за кредитним договором не погасила.
На підставі ст.ст. 509, 526, 527, 625, 1049, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 22.05.2013 року № 7511к в сумі 29 698,36 грн.
Ухвалою суду від 03.02.2022 року було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі (а.с. 43).
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав за викладених у ньому обставин. Суду пояснив, що КС «Злагода» не повернула йому суму вкладу за договором, в тому числі через те, що члени КС отримали кредити, але не повернули їх. З метою погашення заборгованості КС «Злагода» переуступила йому борг відповідача на підставі договору про відступлення права вимоги від 01.04.2021 року. Він повідомив ОСОБА_2 про заміну кредитора і вимагав погасити борг в сумі 29 698,36 грн., однак, його вимогу відповідач не виконала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась завчасно, за місцем реєстрації проживання. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутності не надавала. Про причини неявки суд не повідомила.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.
Судом встановлено, що 21.05.2013 року ОСОБА_2 звернулась до голови кредитного комітету КС «Злагода» із заявою про надання кредиту (а.с. 14).
22.05.2013 року між КС «Злагода» та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту № 7511к на суму 13 000 грн. на 24 місяці, зі сплатою процентів 80 % від суми залишку за кожен день користування кредитом, згідно графіку (а.с. 9-11).
Відповідно до п. 3.3 договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредиту здійснюватиметься згідно графіку розрахунків, що є додатком до цього договору.
Відповідно до п. 3.7 договору у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково на строк, що перевищує 3 (три) календарні дні, процентна ставка по кредиту змінюється у відповідності до ст. 611 ЦК України як зміна умов зобов`язання і встановлюється у розмірі 240 %річних від суми залишку кредиту та застосовується з моменту прострочення.
До правовідносин, пов`язаних з укладенням і виконанням даного договору, застосовується строк позовної давності тривалістю в 10 років (п.9.5).
Згідно графіку розрахунків станом на 22.05.2015 року, на суму кредиту 13 000 грн., нараховані відсотки 16 698,36 грн. Всього до сплати 29 698,36 грн. (а.с. 18).
01.04.2021 року між КС «Злагода» та ОСОБА_1 був укладений договір про відступлення права вимоги (а.с. 19-23), згідно з яким первісний кредитор відступив, а новий кредитор прийняв на себе право вимоги за кредитними договорами та відповідними договорами забезпечення, на загальну суму боргових зобов`язань 394 465 грн. згідно акту прийому-передачі кредитних справ згідно договору № 1 про відступлення права вимоги від 01.04.2021 року (а.с. 24).
Компенсація первісному кредитору відступленого права вимоги в сумі 126 307, 07 грн. здійснюється шляхом передачі новим кредитором у власність КС «Злагода» в день укладення цього договору депозитного внеску в цілому з нарахованими відсотками згідно ряду договорів, зокрема, за договором кредиту від 22.05.2013 року № 7511к (боржник ОСОБА_2 ).
У акті прийому-передачі, який є додатком до договору, ОСОБА_2 вказана як боржник по договору кредиту, що укладений з КС «Злагода» 22.05.2013 року № 7511к, на суму загальної заборгованості 29 698 грн. (а.с. 24).
КС «Злагода» та ОСОБА_1 надіслали ОСОБА_2 повідомлення про відступлення права вимоги (а.с. 25-26) та вимогу про повернення боргу в сумі 29 698, 36 грн. (а.с. 27-28).
Вирішуючи питання щодо правовідносин, які виникли між сторонами, суд враховує наступне.
Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зокрема договорів.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).
Законодавство передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.
Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», зокрема, визначено: фінансова установа це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.
Згідно частини 1 статті 5 вказаного закону, фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями.
До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.
З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.
Як вбачається з встановлених судами обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.
Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.
Відповідна позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року (справа № 909/968/16), в постанові від 31.10.2018 року у справі № 465/646/11.
Крім того, Законом України «Про кредитні спілки» визначені організаційні, правові та економічні засади створення та діяльності кредитних спілок, їх об`єднань, права та обов`язки членів кредитних спілок та їх об`єднань.
Згідно ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки», кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.
Статтею 2 вказаної статті передбачено, що діяльність кредитної спілки ґрунтується на таких основних принципах: добровільності вступу та свободи виходу з кредитної спілки; рівноправності членів кредитної спілки; самоврядування; гласності.
Відповідно до принципів, визначених у частині першій цієї статті:
ніхто не може бути примушений вступати до кредитної спілки, а виключення з членів кредитної спілки дозволяється лише у випадках, визначених статутом спілки; усі члени кредитної спілки мають рівні права, в тому числі у разі голосування на загальних зборах, незалежно від розміру пайового та інших внесків; забороняється будь-яке втручання в діяльність кредитної спілки, за винятком випадків, передбачених законом; кредитна спілка зобов`язана забезпечити повне та своєчасне інформування своїх членів з питань власної діяльності, на їх прохання ознайомлювати з протоколами загальних зборів і засідань інших органів управління кредитної спілки, видавати копії документів та витяги з них у порядку, визначеному статутом.
Статтею 21 Закону України «Про кредитні спілки» визначено види господарської діяльності кредитної спілки, а саме: приймає вступні та обов`язкові пайові та інші внески від членів спілки; надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. Отримувати кредити від імені членів кредитної спілки можуть також фермерські господарства та приватні підприємства, які знаходяться у їх власності. Розмір кредиту, наданого одному члену кредитної спілки, не може перевищувати 20 відсотків від капіталу кредитної спілки; залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій, так і в безготівковій формі. Зобов`язання кредитної спілки перед одним своїм членом не можуть бути більше 10 відсотків від загальних зобов`язань кредитної спілки; виступає поручителем виконання членом спілки зобов`язань перед третіми особами; розміщує тимчасово вільні кошти на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, об`єднаній кредитній спілці, а також придбаває державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом, та паї кооперативних банків; залучає на договірних умовах кредити банків, кредити об`єднаної кредитної спілки, кошти інших установ та організацій виключно для надання кредитів своїм членам, якщо інше не встановлено рішенням Уповноваженого органу. Загальна сума залучених коштів, у тому числі кредитів, не може перевищувати 50 відсотків вартості загальних зобов`язань та капіталу кредитної спілки на момент залучення;надає кредити іншим кредитним спілкам, якщо інше не встановлено рішенням Уповноваженого органу;виступає членом платіжних систем;оплачує за дорученням своїх членів вартість товарів, робіт і послуг у межах наданого йому кредиту;провадить благодійну діяльність за рахунок коштів спеціально створених для цього фондів.
Законом не допускається провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої цим Законом.
Отже, кредитна спілка, як кредитодавець, з огляду на особливості правового статусу, визначеного законом, не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження Законом «Про кредитні спілки» не передбачені.
Зобов`язання між КС «Злагода» та ОСОБА_2 випливають з кредитного договору і надання їй кредитних коштів здійснено за рахунок об`єднання грошових внесків членів кредитної спілки, такі зобов`язання тісно пов`язані з особою кредитора і відповідно до ст. 515 ЦК України заміна кредитора у таких зобов`язаннях не допускається і відступлення права вимоги не спричиняє правових наслідків.
Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.12.2018 року № 642/1269/16-ц.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, укладеним з КС «Злагода» від 22.05.2013 року № 7511к, немає.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судовий збір слід залишити за позивачем згідно ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 509, 512, 514, 1054 ЦК України, Законом України «Про кредитні спілки», Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-
в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог КС «Злагода» про стягнення боргу відмовити.
Судовий збір залишити за позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 23 травня 2022 року.

Суддя: