Справа №345/1553/22
Провадження № 2/345/625/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.07.2022 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Мигович О.М.

секретаря Бабійчук Л.В.

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, суд -

В С Т А Н О В И В :

що позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що він, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Кадобна Калуського району і його батьками були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача, ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мама позивача, ОСОБА_6 , яка постійно проживала по АДРЕСА_1 .

На випадок смерті мама позивача склала заповіт, посвідчений секретарем Кадобнянської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області 17 лютого 1998 року та зареєстрований у реєстрі за № 6, яким заповіла позивачу все належне їй на час смерті майно та майнові права. На даний час заповіт ніким не відмінявся та не змінювався.

У вересні 2021 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, однак 14.12.2021 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок у АДРЕСА_1 , будинок належить членам колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_5 , й не визначено частки співвласників у праві спільної власності.

У червні 2022 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері за заповітом, однак 15.06.2022 року нотаріусом було відмовлено у видачі такого свідоцтва, у зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та відсутністю документа, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у колгоспному двору на дане нерухоме майно.

В позасудовому порядку позивач не має можливості визнати за собою право власності на спадкове домоволодіння, тому змушений звернутись до суду з даним позовом.

Позивач подав заяву, в якій просять проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити.

Відповідачі подали заяви, в яких просять проводити розгляд справи за їхній відсутності, позов визнають в повному обсязі та не заперечують проти його задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача, ОСОБА_5 , що підтверджується фотокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.9). ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мама позивача, ОСОБА_6 , що підтверджується фотокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.10), яка постійно проживала по АДРЕСА_1

На випадок смерті мама позивача склала заповіт, посвідчений секретарем Кадобнянської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області 17 лютого 1998 року та зареєстрований у реєстрі за № 6, яким заповіла позивачу все належне їй на час смерті майно та майнові права . На даний час заповіт ніким не відмінявся та не змінювався (а.с.23).

У вересні 2021 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, однак 14.12.2021 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок у АДРЕСА_1 , будинок належить членам колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_5 , й не визначено частки співвласників у праві спільної власності (а.с.12).

У червні 2022 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері за заповітом, однак 15.06.2022 року нотаріусом було відмовлено у видачі такого свідоцтва, у зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та відсутністю документа, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у колгоспному двору на дане нерухоме майно (а.с.13).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на жилий будинок від 21.05.1990 року, будинковолодіння в цілому в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 і дане свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Калуської районної Ради народних депутатів № 17 від 14.02.1990 року.

Із довідки ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» №00431 від 12.10.2021 року вбачається, що згідно архівних даних 21.05.1990 року за членами колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 . Підстава для реєстрації права власності свідоцтво про право власності б/н від 21.05.1990 року, видане виконкомом Кропивницької сільської ради на підставі рішення виконкому Калуської районної Ради народних депутатів від 14.02.1990 року № 17.

Відповідно до довідки №137/15-12 від 24.12.2021 року, виданої Кадобнянським старостинським округом Брошнів-Осадської селищної Ради Калуського району , станом на 10.08.1990 року житловий будинок по АДРЕСА_1 відносився до категорії «колгоспний двір». В будинку проживали і були зареєстровані ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З 15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України „Про власність в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування.

Тому до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке існувало до 15.04.1991р. мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору.

Так право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991р. проживали в ньому і брали участь у веденні спільного господарства. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних осіб.

У відповідності до ст.370 ЦК України частки у спільній сумісній власності є рівними, а згідно ст.369 ЦК України співвласники майна користуються ним спільно, а розпорядження майном здійснюється за згодою всіх співвласників.

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 відкрилася спадщина на 1/3 частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» спадкові правовідносини регулюються нормами ЦК України після 1 січня 2004 року, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року, то такі правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Згідно ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство по закону має місце, коли воно не змінено заповітом.

Частиною 1 статті 529 ЦК УРСР передбачено, що при успадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого.

Відповідно до вимог ст. 548 , 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ст.562 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла дружина, ОСОБА_6 та позивач, ОСОБА_1 , які постійно проживали з ним на час смерті, вступили у володіння та управління спадковим майном, що підтверджується довідкою №100/15-12 від 31.08.2021 року виданої Кадобнянським старостинським округом Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мама позивача, ОСОБА_6 і позивач як єдиний спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину відповідно до вимог ст.1269 ЦК України.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

П.1 ст.1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до вимог ст. 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України , спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідачі по справі є сестрами позивача, однак претензій до спадкового майна не мають.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 80 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про визнання права власності в порядку спадкування підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 120,123, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст.1216, 1217, 1268 ЦК Украни, листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/0-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 77-80 ЦПК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України суд,-

Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , інд. код НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок та господарські споруди, що розташований по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: