Справа № 336/1643/22
Провадження № 2-н/336/204/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2022 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Савеленко О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Розглянувши заяву із доданими документами, суддя дійшов висновку про те, що існують підстави для відмови у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Так, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч.1, 2 ст.160 ЦПК України).

За змістом ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ст.162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом

Згідно із ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною першою ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови, зокрема, про стягнення аліментів, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дає визначення поняттям: «місце перебування», «місце проживання» та «реєстрація»: місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

З заяви та доданих до неї документів убачається, що місце проживання заявниці зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи № б/н від 28.04.2022, місце проживання заявниці ОСОБА_1 зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 .

Юрисдикція (підсудність) Шевченківського районного суду м. Запоріжжя поширюється на територію Шевченківського району м. Запоріжжя.

Заявниця також в заяві зазначає, що вона разом з неповнолітньою дитиною має місце перебування за адресою: АДРЕСА_2 , та на підтвердження надає довідку видану Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Чарівна 147» № б/н від б/д.

Посилаючись на місце перебування за адресою: АДРЕСА_2 , заявниця не надає суду доказів на підтвердження того, що вона зареєструвала своє тимчасове перебування за зазначеною нею адресою.

Разом з тим, за Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» N 1382-IV, 11.12.2003, особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування. Позивачкою не надано належних відомостей про те, що нею дотримані вимоги зазначеного закону, а відтак суд приходить до висновку, що справа не підсудна Шевченківському районному суду м. Запоріжжя.

Встановивши, що заявниця зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , подала заяву до Шевченківського районного суду м. Запоріжжжя про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, не надала доказів на підтвердження того, що вона зареєструвала своє тимчасове перебування за адресою АДРЕСА_2 , суддя приходить до висновку що заяву подано з порушенням правил підсудності.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.27, 28, 161, 162, 165, 167 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.А. Савеленко