Ухвала

24 травня 2022 року

м. Київ

справа № 369/13584/14-ц

провадження № 61-1371св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора, Перша Київська обласна державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області,

треті особи: Головне управління юстиції у Київській області, Горенська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, Київський обласний державний нотаріальний архів,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Поліщук Н. В., Андрієнко А. М., Соколової В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У грудні 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, Першої Київської обласної державної нотаріальної контори, Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, треті особи: Головне управління юстиції у Київській області, Горенська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, Київський обласний державний нотаріальний архів, про визнання недійсним дублікату договору дарування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зобов`язання скасувати його державну реєстрацію, зобов`язання скасувати реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності нерухомого майна і визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що між ними та ОСОБА_3 тривалий час існує спір щодо права власності на домоволодіння на АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 зверталась до суду з різними позовами, проте у їх задоволенні відмовлено.

При розгляді справи № 2-88/12 установлено, що ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 23 квітня 1960 року належали 1/2 частини домоволодіння, яку ОСОБА_5 потім заповів ОСОБА_3 . Поряд з цим, оскільки договір дарування не був зареєстрований, а з моменту його укладення і до дати смерті ОСОБА_5 будинковолодіння значно змінилося (зокрема шляхом самочинного будівництва). Фактично було відсутнє майно у цьому домоволодінні, яке ОСОБА_5 міг би заповісти ОСОБА_3 .

Поряд з цим, у грудні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області як адміністративного суду (справа № 2-а-6848/11) із позовом до КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», без залучення до участі у справі заінтересованих осіб, зокрема ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . За наслідками вирішення справи № 2-а-6848/11 та на підставі рішення суду у цій справі ОСОБА_3 змогла отримати дублікат договору дарування від 23 квітня 1960 року, зареєструвати його у встановленому законом порядку та отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 .

Проте надалі рішення у справі № 2-а-6848/11 скасовано.

Посилаючись на викладене, позивачі, з урахуванням уточнених вимог, просили визнати недійсним дублікат договору дарування 1/2 частини будинковолодіння на АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , посвідчений 23 квітня 1960 року Боярською держаною нотаріальною конторою Києво-Святошинського району Київської області, реєстровий № 1092, дублікат виданий Київським обласним державним нотаріальним архівом 01 березня 2005 року, реєстровий номер № 66;визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частини жилого будинку на АДРЕСА_1 , виданого 27 квітня 2013 року Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою Київської області, реєстровий номер 1-231, на ім`я ОСОБА_3 ; зобов`язати КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» скасувати державну реєстрацію 1/2 частини жилого будинку на АДРЕСА_1 під літ. «А», квартира АДРЕСА_2 , зареєстрованого в Державному реєстрі речового права власності 20 червня 2012 року за № 282 у реєстровій книзі під № 1, за реєстраційним номером майна згідно з витягом із реєстру про державну реєстрацію прав № 10493969 на ім`я ОСОБА_5 , зареєстрованого на підставі постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2012 року у адміністративній справі № 2-а-6848/11; зобов`язати Першу Київську обласну державну нотаріальну контору скасувати реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності нерухомого майна - 1/2 частини жилого будинку на АДРЕСА_1 під літ. «А», квартира АДРЕСА_2 , за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна від 27 квітня 2013 року № 4, індексний номер № 30400084, номер запису про право власності № 827208, здійсненої за рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 2032340 від 27 квітня 2013 року, на ім`я ОСОБА_3 ;визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 7/50 частини будинковолодіння на АДРЕСА_1 під літ. «А», квартира АДРЕСА_2 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11 лютого 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 року, позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27 квітня 2013 року на 1/2 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 , виданого державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Київської області Грисюк О. В., за реєстровим № 1-231 від 27 квітня 2013 року на ім`я ОСОБА_3 . Зобов`язано КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» скасувати державну реєстрацію 1/2 частини жилого будинку на АДРЕСА_1 , під літ. «А», квартира АДРЕСА_2 , зареєстрованого КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» У Державному реєстрі речових прав від 20 червня 2012 року за № 282 у Книзі 1, за реєстраційним номером майна згідно з витягом про державну реєстрацію прав № 10493969 на ім`я ОСОБА_5 , зареєстрованого на підставі постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2012 року у справі № 2-а-6848/11. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що рішеннями Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 листопада 2012 року та від 17 липня 2013 року, які набрали законної сили, встановлено, що ОСОБА_3 не надала суду належних та допустимих доказів того, що на день відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 мав на праві приватної власності майно, яке позивачка просить визнати її власністю, як спадкоємець за заповітом. Тобто, посилання позивача, що спадкове майно складається із половини спірного будинку не відповідають матеріалам справи. Оскільки правова підстава, яка слугувала для видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 27 квітня 2013 року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Грисюк О. В., а саме: постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2012 року, скасована, як незаконна, ОСОБА_3 не мала правових підстав для одержання спірного свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу як особа, яка не брала участі у розгляді справи

Скаргу обґрунтовано тим, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно на час розгляду справи не досягла повноліття. ЇЇ батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , але такі особи, зокрема як законні представники, не приймали участі у справі. ОСОБА_3 , яка є її бабою. На підставі договорів дарування від 08 серпня 2014 року їй подаровано 1/2 частини будинковолодіння та земельної ділянки, а тому саме вона мала бути відповідачем у справі за позовом, який подано в грудні 2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 .

Закриваючи апеляційне провадження, суд апеляційної інстанції виходив із того, що у цій справі оскаржувались свідоцтво про право на спадщину, яке стосується ОСОБА_3 у зв`язку із прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_5 , та державна реєстрація нерухомого майна за ОСОБА_5 , яке успадкувала ОСОБА_3 . Зазначені вимоги стосувались виключно особи ОСОБА_3 та підстави позову обґрунтовані з посиланням саме на відповідні правовідносини і події, що передували виникненню цього спору. Отже, судом ухвалено рішення у спорі, що існував виключно між сторонами, які приймали участь у справі.

ОСОБА_4 не може вважатися належним відповідачем за вимогами про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, оскільки таке видано ОСОБА_3 .Також ОСОБА_4 не може вважатися належним відповідачем за вимогами про скасування державної реєстрації майна за ОСОБА_5 , оскільки від цього юридичного факту залежить виникнення спадкових прав виключно у ОСОБА_3 .

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У січні 2022 року ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та направити справу на продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. У своїй касаційній скарзі вказує на те, що вона не могла самостійно подати заяву щодо залучення до участі у розгляді справи як співвідповідача оскільки, на момент розгляду справи, була неповнолітньою. Вона була і є єдиним співвласником спірного майна. Крім того, втручання у її право на повагу до житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві».

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 09 лютого 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи, надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

29 квітня 2022 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, Першої Київської обласної державної нотаріальної контори, Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, треті особи: Головне управління юстиції у Київській області, Горенська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, Київський обласний державний нотаріальний архів, про визнання недійсним дублікату договору дарування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зобов`язання скасувати його державну реєстрацію, зобов`язання скасувати реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності нерухомого майна і визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року призначити до судового розгляду на 01 червня 2022 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний