19.05.2022 Справа № 756/6838/18
Унікальний № 756/6838/18
Провадження № 2/756/85/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2022 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

секретарів - Парфенчик К.В., Демченко І.В.,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представників відповідача: Біллериса Ю.В., Сторомінської І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання кредитного договору розірваним, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить визнати кредитний договір № 03-2/7297-К від 23.08.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Банк Універсальний» (ПАТ «Універсал Банк») розірваним з 15.07.2008 року, а правовідношення, встановлене ним припиненим з цієї дати.

В обґрунтування позову, позивач вказує, що відповідач здійснив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав за договором та законом, ввівши позивача в оману щодо дійсних умов правовідносин, які виникли на підставі кредитного договору, змінивши умови договору на власний розсуд без дотримання встановлених правил.

Позивач зазначає, що якби знала про те, що відповідач ще у 2008 році змінив умови кредитного договору, то могла би зреагувати на це - звернутись до суду, розірвати договір, виконати його достроково тощо. Однак, відповідач позбавив позивача будь-якої можливості реагувати на вказані істотні порушення умов кредитного договору.

Таким чином, позивач вважає, що фактично договір був розірваний з 15.07.2008 року внаслідок дій відповідача, а правовідношення припинене, що і має встановити суд.

Представник позивача у судовому засіданні просив позов задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки позивача при укладенні кредитного договору було ознайомлено зі всіма істотними умовами договору, які не змінювались, а сам договір відповідає всім умовам чинного законодавства, і підстав для визнання його розірваним немає.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

23.08.2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Банк Універсальний» (ПАТ «Універсал Банк») укладено кредитний договір № 03-2/7297-К.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3.02.2017 року по справі №686/9911/15-ц задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Універсал» заборгованість за кредитним договором №03-2/7297-К від 23.08.2007 року.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 16.10.2018 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3.02.2017 року було змінено в частині суми коштів, які підлягають стягненню.

Хмельницьким апеляційним судом в межах справи №686/9911/15-ц встановлено, що 23.08.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є АТ «Універсал Банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №03-2/7297-К. За умовами вказаного договору банк зобов`язався надати кредит у сумі 68 000 доларів США терміном на 360 місяців з кінцевою датою погашення кредиту до 22 серпня 2037 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,45 % річних, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними кошмами у визначені даним договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно даного договору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що взяті на себе зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконувала, своєчасно та не у повному обсязі погашала кредит та нараховані за його користування проценти. ОСОБА_3 як поручитель зобов`язалася відповідати перед банком за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі.

Окрім того, Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області та Хмельницьким апеляційним судом в межах справи №686/9911/15-ц встановлено:

1) правомірність укладення Кредитного договору №03-2/7297-К від 23.08.2007 року та відповідного договору забезпечення;

2) факт погодження сторонами умов кредитного договору, відсоткової ставки за кредитним договором та факт надання Банком позичальнику кредитних коштів у розмір, визначеному умовами договору;

3) факт невиконання ОСОБА_1 належним чином взятих на себе зобов`язання, не своєчасного та не у повному обсязі погашення кредиту та нарахованих за його користування процентів;

4) факт необґрунтованості посилання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про зміну строку виконання основного зобов`язання та безпідставність нарахування з того часу відсотків.

Більше того, Хмельницьким апеляційним судом в межах справи №686/9911/15-ц було проведено судово - економічну експертизу №23, відповідно до додатку №1 до Висновку експерта №23 від 13.08.2018 року, відсоткова ставка за весь період користування кредитними коштами складала 12.45 %.

Постановою Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.06.2020 року по справі №686/9911/15-ц касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були залишені без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області та постанову Хмельницького апеляційного суду по справі №686/9911/15-ц залишено без змін.

Таким чином Верховний Суд підтвердив законність та обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій.

Згідно з частиною ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 02.03.2020 року по справі справа № 757/30515/15-ц провадження № 61-21680св19 колегія суддів звертає увагу на те, що у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) вказано, що (преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини».

13.10.2015 року Оболонським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі №756/9361/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору, яке набрало законної сили. Судом, під час розгляду справи, як зі змісту самого кредитного договору так і додатків до нього не виявлено порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», підстав для визнання спірного кредитного договору недійсним не встановлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 09.12.2015 року по справі №756/9361/15-ц апеляційну скаргу ОСОБА_1 було відхилено, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.10.2015 року залишено без змін.

Стала практика Верховного Суду вказує, що при наявності судового рішення, яке відповідно має преюдиційне значення для суду при вирішенні справи, суди не вправі його змінювати, зокрема шляхом визнання цього ж самого договору недійсним (тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевказане, а також те, що наведеними вище судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено, що банк жодним чином не змінював істотні умови кредитного договору, умови кредитного договору повністю відповідають нормам чинного законодавства, сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов цього договору, в тому числі суми кредиту, строку та відсоткової ставки за користування кредитними коштами, таким чином суд вважає правильним у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. 520, 524-526, 530, 672, 638, 651, 652, 1054 ЦК України; керуючись ст. 5, 12-13, 76, 81, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання кредитного договору розірваним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 19.05.2022 року.

Суддя А.В. Шевчук