Справа № 615/12/22
Провадження № 2/615/7/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретаря судового засідання Дутко В.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Валки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

встановив:

05.01.2022 позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду, заподіяну протиправними діями відповідача за час роботи на посаді голови Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області в розмірі 579722 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач, перебуваючи на посаді голови Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області, допустив прийняття сільською радою рішення 10.08.2010, яке не відповідає положенням п.13 постанови КМУ № 177. В свою чергу, не посвідчення свідоцтва про право власності на майновий пай, на думку позивача, призвело до порушення його невизнаного майнового права, нездійснення якого, враховуючи ч.2 ст.12, ч.2 ст.20, ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, не є підставою для припинення належного позивачу цивільного права та надає йому право звернутися до суду з проханням забезпечити відшкодування майнової шкоди, завданої протиправними діями посадової особи сільської ради шляхом стягнення вартості майна, визначеної у свідоцтвах продавців паю згідно списку осіб.

Вважає, що відповідач, як голова Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області, не забезпечив посвідчення права власності позивача на майновий пай новим свідоцтвом на право власності на майновий пай члена КСП «Заповіти Ілліча», реорганізованого в СВК «Надія», на підставі договорів купівлі-продажу майнового паю з 36 продавцями, які надали оригінали відповідних свідоцтв, що є правовстановлюючими документами про право власності на пай та не потребують нотаріального посвідчення, що не відповідає положенням п.13 постанови КМУ № 177.

Окрім того, на думку позивача, відповідач безпідставно, не маючи на це повноважень, вніс до порядку денного на розгляд сесії сільської ради питання про відмову у видачі нового свідоцтва на право власності на майновий пай, мотивуючи неправдивими фактами та неправильним тлумаченням Наказу Мінагрополітики № 79 від 23.03.2001, а сільська рада безпідставно, не маючи повноважень, прийняла рішення 10.08.2010 про відмову у видачі позивачу нового свідоцтва про право власності на майновий пай та вилученні і анулюванні свідоцтв продавців паю, мотивуючи тим, що вони отримали майно в натурі згідно рішення загальних зборів співвласників майна від 16.05.2009, не дивлячись на те, що група продавців паю не отримувала фактично таке майно, договір про спільне користування майном відсутній, головою сільської ради не затверджувався. Наполягає, що при переході права власності на майновий пай за договором чи спадкуванням набувачу права видається нове свідоцтво, а старе анулюється сільською радою.

Вказав, що вже неодноразово звертався до суду за захистом набутих майнових прав з цих підстав, але в задоволенні позовів відмовлено. Разом з тим, на його думку, рішення судів не відновлено його порушене право, оскільки питання щодо майна пайового фонду вирішують співвласники на загальних зборах, кожен із яких вправі розпоряджатися свідоцтвом на свій розсуд: продати, подарити тощо. Судами, як зазначає позивач, навіть не встановлювалась завдана йому шкода.

Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 18.01.2022 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та роз`яснено сторонам про порядок і строки виконання ними вимог цього Кодексу.

В доповненнях до позовної заяви 01.02.22 позивач наполягав, що зловживання, на його думку, відповідачем, як головою Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області, службовим становищем, полягає у не виконанні ст.24 ЗК «Про місцеве самоврядування в Україні», яка в ч.3 зобов`язує діяти на підставі та у спосіб, визначений Конституцією та законами України, Указу Президента та постанови КМУ, зокрема у відповідності до п.13 постанови КМУ № 177 видати нове свідоцтво про право власності на майновий пай в замін анулюваного старого, внаслідок чого позивачу завдано матеріальну шкоду, персональну відповідальність за відшкодування якої, на думку позивача, несе голова сільської ради за власні кошти в порядку ч.5 ст.42, ч.1 ст.77 ЗК «Про місцеве самоврядування в Україні», як за фальсифікацію та підписання рішення сільської ради, яке не відповідає закону.

Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися.

В підготовче судове засідання, призначене на 23.03.2022, 19.04.2022, 19.05.2022 позивач, будучи належним чином повідомленим жодного разу не з`явився, причину не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду не направив.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні не заперечував залишити без розгляду позовну заяву в зв`язку з повторною неявкою позивача через відсутність поважності причин неявки. Звернув увагу, що позивач вже неодноразово звертався до суду з аналогічними позовами, рішення сільської ради від 10.08.2010 року на даний час не скасовано, чинне. Діяльність сільської ради з 26.11.2021 року припинена в зв`язку з реорганізацією установи.

Заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, суд визнає, що в силу ст.223 ЦПК України позивач повторно не з`явився до суду без поважних причин.

Ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом ст.13 ЦПК України, що передбачає принцип диспозитивності, на засадах якого здійснюється цивільне судочинство, кожна особа може здійснювати належне їй право розпорядження своїми правами щодо предмету спору в такий спосіб, щоб не порушувати при цьому прав інших учасників процесу.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Верховний Суд у справі №465/6555/16-ц від 28.10.2021 року дійшов висновку, що розглядаючи справу, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Ч.1,2 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

ВС наголосив, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (ч.5 ст.223 ЦПК України).

Також ВС підкреслив, що відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач повторно не з`явився до суду без поважних причин, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України вважає необхідним залишити позовну заяву без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.259-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.05.2022 року.

Суддя А.П. Токмакова