Справа № 301/3063/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"18" січня 2022 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Гичка О.Б.
при секретарі Мелай В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні в залі Іршавського районного суду Закарпатської області в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,-
ОСОБА_1 звернулася до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька.
Позовні вимоги вмотивовано тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано 23 липня 2008 року. За час шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з позивачем і вона самостійно займається всіма питаннями її навчання та виховання. Відповідач участі у вихованні, утриманні та догляді за дочкою не приймає, не піклується про її здоров`я, фізичний, моральний та духовний розвиток. На даний час позивач проживає в Угорщині. Протягом тривалого часу позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, а саме до Угорської республіки, з метою відпочинку, однак відповідач відмовляється в добровільному порядку надати згоду на виїзд дитини за кордон.
Позивачка просить ухвалити рішення про надання дозволу неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасовий виїзд за межі України - до Угорської республіки без нотаріально посвідченої згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у супроводі матері ОСОБА_1 на період з 01.01.2022 року по 01.04.2022 року.
Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду.
18.01.2022 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про уточнення позовних вимог, позивач просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітній дочці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька в період з 01.03.2022 року по 01.05.2022 року.
Позивачка ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Зейкан Г.І. в судове засідання не з`явилися, про місце, дату, і час розгляду справи були повідомлені належним чином, позивач до суду подала заяву, просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала, з мотивів, викладених в позовній заяві, просить суд позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. До суду від відповідача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачем подано не було.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані позивачем докази є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
В судовому засіданні встановлено, що 23 липня 2008 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 28 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іршавського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 78. Після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_1 . ( а.с. 20).
Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно Іршавським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 14 липня 2016 року ( а.с. 25).
Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом та повертатися в Україну гарантується.
Конвенція про права дитини, прийнята 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року і ратифікована Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року передбачає, що держави - учасниці поважають право дитини та їх батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвекції іншими правами.
Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Так, у відповідності до п.17 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМУ від 31 березня 1995 р. N 231, відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорти батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти, а згідно п.18 - оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.
Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов`язком батьків.
Зазначена конституційна норма конкретизується сімейним законодавством, а саме -Сімейним кодексом України, яким регламентує, крім іншого і особисті немайнові права і обов`язки батьків щодо дитини. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування. Сімейним кодексом України це питання не регламентовано. Відповідно до ст. 8 Сімейного кодексу України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовано цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.
Право на свободу пересування фізичної особи, виїзд за межі України, закріплене у ч. 3 ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років (далі - дитина), має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Правилами перетинання державного кордону громадянами України затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (із змінами і доповненнями) передбачено, що перетинання державного кордону громадянами України виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що в інтересах неповнолітньої дитини буде надати їй дозвіл на виїзд за межі України без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , а тому позовні вимоги є законним та обґрунтованими. Так як на думку суду, виїзд дитини за межі держави сприятиме розширенню її світогляду, добре позначатиметься на духовному та інтелектуальному розвитку дитини як особистості. Будь-яких перешкод, які б негативно вплинули на здоров`я дитини, погіршення її загального самопочуття, чи будь-яким іншим негативним чином вплинули на дитину судом не встановлено, а відповідачем не доведено.
Також діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або з дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Крім того, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13) Європейський суд з прав людини, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.
Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування і відпочинку, керуючись інтересами дитини, з метою розширення кругозору та отримання вражень дитини від поїздки за кордон, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд приходить до висновку, що судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір в сумі 908 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, так як позовні вимоги позивача задоволені.
Керуючись ст. 8 Сімейного кодексу України, ст. 313 Цивільного кодексу України, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька - задовольнити.
Надати дозвіл неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасовий виїзд за межі України - до Угорської республіки без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з дати набрання рішенням законної сили на період з 01.03.2022 року по 01.05.2022 року.
Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 908 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Найменування сторін:
- позивач : ОСОБА_1 (місце проживання за адресою : АДРЕСА_1 );
- представник позивача адвокат : Зейкан Ганна Іванівна (адреса : АДРЕСА_2 );
- відповідач : ОСОБА_2 (адреса : АДРЕСА_3 ).
Суддя Іршавського
районного суду : О. Б. Гичка