Провадження 2/127/3250/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача надав суду клопотання про зупинення провадження у справі до повернення позивача ОСОБА_1 на територію України. На даний час позивач знаходиться у Польщі, на заробітках.

Суд, вислухавши представника позивача, який заперечив щодо задоволення клопотань, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне.

Статтею 251 ч. 1 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: 1) смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво; 2) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції; 3) призначення або заміни законного представника у випадках, передбачених статтею 63 цього Кодексу; 4) надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення; 5) прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді; 6) об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: 1) перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі; 2) захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що виключає можливість явки до суду протягом тривалого часу; 3) перебування учасника справи у довгостроковому службовому відрядженні; 4) розшуку відповідача в разі неможливості розгляду справи за його відсутності; 5) призначення судом експертизи; 6) направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 87 цього Кодексу; 8) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави; 9) прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом; 10) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Так, ст.ст. 251, 252 ЦПК України встановлено чіткий перелік підстав, за яких суд має право та зобов`язаний зупинити провадження у справі.

Як вбачається, з наведених положень ЦПК України, у зазначеному переліку підстав, за яких необхідно та можливо зупинити провадження у справі, відсутня така обставина, як зупинення провадження у справі до повернення із заробітків учасника судового процесу на територію України.

Таким чином, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у даній справі на тій підставі, що викладені обставини та посилання заявника щодо зупинення провадження у даній справі до повернення із заробітків на територію України - не передбачені нормами ЦПК України.

До того ж, зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Суд звертає увагу, що зупинення провадження у справі суперечитиме принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

За таких обставин суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 53, 251, 252 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя