Справа № 203/1892/21
Провадження № 2/0203/137/2022
18.05.2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Єдаменко С.В.,
при секретарі Медведєвій А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
18 травня 2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначено, що позивачу на праві власності належить 12/35 частини житлового будинку, в якому на даний час зареєстрований відповідач. З 2008 року відповідач в належному позивачу житловому приміщенні не проживає, ніяких прав на нього не заявляє. Факт реєстрації в належній позивачу квартирі відповідача позбавляє його права вільного розпорядження своїм майном, крім того він змушений сплачувати комунальні послуги за особу, яка фактично не мешкає в квартирі, тому позивач просить в судовому порядку визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.1-5)
Після надходження з адресно-довідкового підрозділу відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача фізичної особи ОСОБА_2 (а.с.25), ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2021 року було відкрито провадження у справі та відповідно до норм ст.ст.11, 19, 274 ЦПК України призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. (а.с.26-27)
В підготовче судове засідання 03 серпня 2021 року з`явились представник позивача та третя особа, відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином. У зв`язку з цим розгляд справи було відкладено для повторного виклику відповідача. (а.с.34)
В підготовче судове засідання 27 серпня 2021 року учасники по справі не з`явились, про причини неявки не повідомили, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з цим розгляд справи було відкладено для виклику сторін по справі. (а.с.37)
В підготовче судове засідання 27 вересня 2021 року учасники по справі не з`явились, про причини неявки не повідомили, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з цим розгляд справи було відкладено для повторного виклику сторін по справі. (а.с.51)
В підготовче судове засідання 27 жовтня 2021 року відповідач та третя особа не з`явились, про причини неявки не повідомили, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з неявкою відповідача та третьої особи та неможливістю проведення відеоконференції за участю представника позивача розгляд справи було відкладено для повторного виклику сторін по справі. (а.с.58)
Підготовче судове засідання 03 грудня 2021 року не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на нараді голів місцевих загальних судів м. Дніпро. (а.с.62)
В підготовче судове засідання 17 січня 2022 року відповідач та третя особа не з`явились, про причини неявки не повідомили, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, від представника позивача надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання за його відсутності, та в якій він просив призначити справу до судового розгляду. (а.с.65)
Оскільки всі дії з підготовки справи до розгляду в судовому засіданні були виконані 17 січня 2022 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 08 лютого 2022 року. (а.с.69)
В судове засідання 08 лютого 2022 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку із цим, розгляд справи було відкладено на 15 березня 2022 року для повторного виклику сторін по справі. (а.с.75)
В судове засідання 15 березня 2022 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку із цим, розгляд справи було відкладено на 14 квітня 2022 року для повторного виклику сторін по справі. (а.с.79)
В судове засідання 14 квітня 2022 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку із цим, розгляд справи було відкладено на 18 травня 2022 року для повторного виклику сторін по справі. (а.с.85)
18 травня 2022 року було проведено розгляд справи по суті.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій відмовився від допиту свідка ОСОБА_4 та допиту в якості свідка третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_3 , просив позов задовольнити в повному обсязі. (а.с.95)
Відповідач в судові засідання не з`явився, відзив на позов до суду не надходив. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення на його адресу судових повісток (а.с.а.с.28, 36, 38, 54, 61, 72, 76, 80, 86) та шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду. (а.с.а.с.81, 87) Конверти, направлені на адресу відповідача, повернулись до суду із позначкою адресат відсутній за вказаною адресою. (а.с.а.с.30, 41, 63, 84) Клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не надав, про причини неявки не повідомив.
Третя особа в судові засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на її адресу та електронну адресу судових повісток та СМС повісток. (а.с.а.с.28, 38, 40, 53, 54, 60, 61, 72, 74, 76, 78, 80, 83, 86, 88)
Дослідивши матеріали даної цивільної справи, заслухавши пояснення свідка, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого.
Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить 12/35 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування від 06 грудня 1997 року, який зареєстровано в реєстрі за № 3-4042, та копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно. (а.с.а.с.7-8, 9)
Згідно копії домової книги, наявної в матеріалах справи, відповідач має право на проживання за вказаною вище адресою. (а.с.10-15)
Відповідач ОСОБА_2 в належній позивачу квартирі з 2008 року не мешкає, спільне господарство, як зазначає позивач з ним не веде, будь яких домовленостей у сторін з приводу наявності у відповідача права користування квартирою не має, відповідач виїхав з квартири та більше не повертався. Вказане також підтверджується показами свідка ОСОБА_5 , якого допитано у судовому засіданні, та копією акту підтвердження фактичного проживання від 12 травня 2021 року. (а.с.18)
Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст.ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права и обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
Згідно до ч.1 ст.382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.
Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. (ч.1 ст.383 ЦК України).
Згідно ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.156 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.64 Житлового кодексу Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідач на даний час зареєстрований в належній позивачу квартирі, як було встановлено з 2008 року відповідач проживає окремо, спільне господарство із позивачем не веде. У суду відсутні докази, що відповідач продовжує на даний час користуватись належною позивачу квартирою, позивач вказані обставини заперечує. При таких обставинах суд приходить до висновку, що відповідач не має правових підстав для збереження за ним права на користування спірним житловим приміщенням в силу приписів ст.405 ЦК України, ст.156 Житлового кодексу Української РСР. Немає доказів існування будь-яких інших правовідносин, в силу яких відповідач має право на користування вказаним житловим приміщенням.
Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до норми ст.9 Житлового кодексу Української РСР ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Згідно ст.150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що фактично відповідач не проживає в квартирі позивача, не вчиняє дії, необхідних для зняття з реєстрації за цією адресою, що порушує право позивача як власника, при цьому відсутні підстави вважати, що між сторонами є будь-які домовленості про продовження права відповідача на користування житловим приміщенням, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст.9, 150 ЖК УРСР, ст.ст.12, 76-77, 141, 263-265, 280, 287-288 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273, 289 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем та третьою особою без самостійних вимог в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 20.05.2022 р.
Суддя С.В. Єдаменко