ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2189/22 Справа № 216/231/17 Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М.В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Паромової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року АТ КБ Приватбанк звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, АТ КБ Приватбанк посилалася на те, що відповідно до договору б/н від 30 липня 2008 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 8500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. 04 червня 2016 року банком була направлена претензія кредитора до Першої Криворізької державної нотаріальної контори. 13 липня 2016 року отримано відповідь Першої Криворізької державної нотаріальної контори, в якій зазначено, що спадкоємцем померлої ОСОБА_2 , який звернувся із заявою про прийняття спадщини, є - ОСОБА_1 02 серпня 2016 року банком до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно якої банк пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті позичальника заборгованість позичальника перед АТ КБ Приватбанк за кредитним договором б/н від 30 липня 2008 року становить 8174 грн. 29 коп., та складається із суми заборгованості за тілом кредиту 8088 грн. 28 коп. та простроченими відсотками 86 грн. 01 коп. На підставі викладеного АТ КБ Приватбанк просили суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 8174 грн. 29 коп. та судові витрати (а.с.153).

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2021 року частково задоволено позовні вимоги АТ КБ Приватбанк. Стягнуто із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь АТ КБ Приватбанк заборгованість за кредитним договором б/н від 30 липня 2008 року в розмірі 7500 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь АТ КБ Приватбанк судовий збір в сумі 1468 грн. 01 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 23 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволення позовних вимог АТ КБ Приватбанк в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, АТ КБ Приватбанк посилалися на те, що відповідно до договору б/н від 30 липня 2008 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 8500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 2, 3).

ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві ( а.с.15).

Відповідно до положень п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно з п.1.1.7.3 умов та правил надання банківських послуг, картрахунок відкритий на невизначений термін та може бути закритий за заявою держателя.

Пунктом 1.1.7.12 передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк.

Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки.

Згідно з пунктом 2.1.1.2.11. Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Згідно з п.2.1.1.3.5 умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунку клієнтів, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, яка підлягає сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами(договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік відповідно до п.2.1.1.12.6 правил користування платіжною карткою.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту та оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.

В п.2.1.1.12.11 правил користування платіжною карткою зазначено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленій банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових зобов`язань та інших обов`язків за цим договором.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла (а.с.23).

Спадкоємцем після смерті позичальника ОСОБА_2 є ОСОБА_1 .

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості, заборгованість позичальника ОСОБА_2 перед банком на день її смерті становить 8174 грн. 29 коп., та складається із суми заборгованості за тілом кредиту 8088 грн. 28 коп. та простроченими відсотками 86 грн. 01 коп. (а.с.154-159).

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ Приватбанк, суд першої інстанції посилався на їх обґрунтованість в частині стягнення стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7500 грн., однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як правило, застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ Приватанк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, АТ КБ Приватбанк посилалися на те, що відповідно до договору б/н від 30 липня 2008 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 8500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок НОМЕР_2 (а.с. 2, 3).

ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві ( а.с.15).

Зазначена вище заява не містить відомостей про строк дії кредитного договору.

Відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла (а.с.23).

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

04 червня 2016 року банком була направлена претензія кредитора до Другої Криворізької державної нотаріальної контори.

13 липня 2016 року отримано відповідь Другої Криворізької державної нотаріальної контори, в якій зазначено, що спадкоємцем померлої ОСОБА_2 , який звернувся із заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину є ОСОБА_1 (а.с.27).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2022 року з Другої Криворізької державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) було витребувано належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.216, 217).

Із спадкової справи, заведеної Другою Криворізькою державною нотаріальною конторою Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається 06 жовтня 2015 року із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 (а.с.228).

06 жовтня 2015 року із заявою про відмову від прийняття спадщини звернулася ОСОБА_3 (а.с.228).

11 грудня 2015 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.244).

02 серпня 2016 року банком було направлено лист-претензію до спадкоємцю ОСОБА_1 , згідно якої банк пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано (а.с.28).

Банк зазначав, що у порушення умов кредитного договору, за життя ОСОБА_2 свої зобов`язання належним чином не виконувала, допустила прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком заборгованості, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 07 квітня 2015 року, яка становить 8174 грн. 29 коп., та складається із суми заборгованості за тілом кредиту 8088 грн. 28 коп. та простроченими відсотками 86 грн. 01 коп. (а.с.154-159).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути, крім заборгованості по кредиту (суму фактично отриманих коштів), відсотки за користування кредитом.

Банк, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 30 липня 2008 року, посилався на витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів і Умови та правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ ПриватБанк в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та Умови та правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах цієї справи, не визнаються відповідачем та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 30 липня 2008 року шляхом підписання заяви-анкети.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів».

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, позичальник ОСОБА_2 за життя користувалася кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.

Станом на дату смерті позичальника ОСОБА_2 07 квітня 2015 року заборгованість за кредитним договором б/н від 30 липня 2008 року за тілом кредиту становить 8088 грн. 28 коп.

Відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прийняв спадщину.

Відповідач ОСОБА_1 не довів відсутність заборгованості ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором.

Таким чином, позовні вимоги АТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 , як спадкоємця після смерті позичальника ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є законними та обґрунтованими в частині стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 30 липня 2008 року за тілом кредиту у розмірі - 8088 грн. 28 коп.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками є недоведеними фактом досягнення сторонами домовленості про сплату позичальником у будь-якому розмірі процентів.

У суді першої інстанції відповідач ОСОБА_1 звернувся із заявою про застосування строків позовної давності у цій справі (а.с.173).

Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла (а.с.23).

04 червня 2016 року банком була направлена претензія кредитора до Другої Криворізької державної нотаріальної контори.

13 липня 2016 року банком було отримано відповідь Другої Криворізької державної нотаріальної контори, в якій зазначено, що спадкоємцем померлої ОСОБА_2 , який звернувся із заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину є ОСОБА_1 (а.с.27).

26 липня 2016 року, тобто в межах шести місяців від дня, коли банк дізнався про відкриття спадщини та наявність спадкоємця, банком було направлено лист-претензію до спадкоємця ОСОБА_1 , згідно якої банк пред`явив свої вимоги, але ніяких дій спадкоємцем не було виконано (а.с.28).

З позовними вимогами до суду у цій справі банк звернувся 15 січня 2017 року (а.с.39).

Отже, строки позовної давності у цій справі банком не були пропущені.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність позовних вимог банку є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця - скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк заборгованість за кредитним договором б/н від 30 липня 2008 року, укладеним між Акціонерним товариством комерційний банк КБ Приватбанк та ОСОБА_2 , що утворилася станом на 07 квітня 2015 року, у розмірі 8 088 грн. 28 коп. - за тілом кредиту.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк судовий збір у розмірі 1600 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова