Справа №295/6213/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі головуючого судді Перекупка І.Г., при секретарі Українця Р.Р., заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці адвоката Кувшин І.Р. розглянувши у відкритому судовому засіданні Богунського районного суду м. Житомира заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Богунського районного суду м. Житомир від 12 березня 2020 р. за нововиявленими обставинами по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Богунського районного суду м. Житомир від 12 березня 2020 р. за нововиявленими обставинами по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. В обгрунтування заяви заявниця вказала, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12.03.2020 р., справа № 295/6213/19, задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовлено.

Постановою Житомирського Апеляційного суду від 14.07.2020 р. рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12.03.2020 р. скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.02.2021 р. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Житомирського апеляційного суду від 14 липня 2020 р. залишено без змін. Постанова суду касаційної інстанції набрала законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Разом з тим заявниця вказує, що 14.10.2021 р. під час спілкування з фахівцем у галузі права, в тому числі з приводу постановлення судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій рішень у справі № 295/6213/19, обставин їх прийняття, участі в ній безпосередньо представника позивача, а головне причини фактичної відсутності самого позивача ОСОБА_2 , пов`язаної з його хворобою (перенесений ішемічний інсульт (інфаркт мозку) - гостре порушення мозкового кровообігу), останній висловив сумніви в усвідомленому прийнятті ним рішення щодо подання позовної заяви про поділ майна подружжя, назвавши це відсутністю у нього цивільної процесуальної дієздатності. Крім того, ОСОБА_1 стало відомо, що наслідком подання позову особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності є залишення його без розгляду, а також те, що встановити наявність (відсутність) цивільної процесуальної дієздатності в даному випадку можливо проведенням судово-психіатричної експертизи, яка може бути проведена, у тому числі, і на підставі відповідних медичних документів.

Отже, приведені вище фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, свідчать, що на час розгляду цивільної справи № 295/6213/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя їй не було і не могло бути відомо, та не було встановлено судом, що позивач ОСОБА_2 не має цивільної процесуальної дієздатності.

Заявниця просить суд відкрити провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12.03.2020 р. у справі № 295/6213/19.

Постановити ухвали, якою витребувати з Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна лікарня ім. О. Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради та комунальної установи «Амбулаторія загальної практики-сімейної медицини» Тетерівської сільської ради медичні картки та інші наявні медичні висновки, дослідження і аналізи, тощо, які необхідні для проведення судово-психіатричної експертизи.

Постановити ухвалу, якою призначити судово-психіатричну експертизу ОСОБА_2 , проведення якої доручити експертам КНП «Обласний медичний спеціалізований центр «Житомирської обласної ради (місцезнаходження: Шосе Бердичівське, З, с. Зарічани, Житомирський район, Житомирська область).

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12.03.2020 р. у справі № 295/6213/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя скасувати та ухвалити нове, яким залишити позов без розгляду на підставі п.1 ч. І ст. 257 ЦПК України.

Заявниця та її представник у судовому засіданні наполягали на задоволені вимог вказаних у резолютивній частині заяви.

Позивач у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя про день та час слухання заяви був повідомлений належним чином. 17.12.2021 р. направив до суду клопотання про залишення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без розгляду; заперечення на заяву та заяву про усунення порушення норм законодавства. (Т. 2 а. с. 29, 30-32, 47-48).

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників процесу, що з`явились до суду, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Богунського районного суду м. Житомир від 12 березня 2020 р. за нововиявленими обставинами по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено.

До Богунського районного суду м. Житомира 23.04.2019 р. звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог вказав що, з відповідачкою по справі перебував у зареєстрованому шлюбі з 25.05.1985 р. по 08.04.2015 р. Під час перебування у шлюбі він з ОСОБА_1 шляхом договору купівлі-продажу придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Ринкова вартість квартири, на 23.04.2019 р. складала 67 500 грн. На час направлення позову до суду він у квартирі не проживає і просить поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за ним ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 за кожним, залишивши її у спільній частковій власності.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12.03.2020 р., справа № 295/6213/19, у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовлено. (Т. 1 а. с. 1, 98-101).

Постановою Житомирського Апеляційного суду від 14.07.2020 р. рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12.03.2020 р. скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири. (Т. 1 а. с. 140-143).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.02.2021 р. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Житомирського апеляційного суду від 14 липня 2020 р. залишено без змін. Постанова суду касаційної інстанції набрала законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. (Т. 1 а. с. 231-238).

22.10.2021 р. доБогунський районний суд м. Житомира звернулася із заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Богунського районного суду м. Житомир від 12 березня 2020 р. за нововиявленими обставинами по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. (Т. 2 а. с. 2-5).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 25.10.2021 р. відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у порядку спрощеного позовного провадження. (Т. 2 а. с. 18).

21.12.2021 р. ухвалою Богунського районного суду м. Житомира витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна лікарня ім. О. Ф. Горбачевського» Житомирської обласної ради та Комунальної установи «Амбулаторія загальної практики-сімейної медицини Тетерівської сільської ради» медичні карти та інші наявні медичні висновки. (Т. 2 а. с. 37-38, 43, 45).

02.02.2022 р. ухвалою Богунського районного суду м. Житомира заяву ОСОБА_1 було направлено для розгляду до Житомирського апеляційного суду (Т.2 а.с. 51-53).

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 23.02.2022 р. повернуто цивільну справу № 295/6213/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя до Богунського районного суду м. Житомира. (Т. 2 а. с. 58-59).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Перший критерій для віднесення обставин до категорій нововиявлених для суду становить істотність цих обставин для вирішення справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Другий критерій для віднесення обставин до категорії нововиявлених для суду становить доведеність того, що такі обставини не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 р. у справі «Желтяков проти України» («Zheltyakov v. Ukraine», заява № 4994/04, § 42-43)).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Тобто, нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об`єктивній дійсності на момент ухвалення рішення, проте не була відома заявнику, а підставою перегляду є наявність обставини, що може істотно вплинути на вирішення справи. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

He вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Із пунктів 27, 28 рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 р. у справі № 69529/01 «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia) та пункту 46 рішення Європейського Суду з прав людини від 06 грудня 2005 року у справі № 19960/04 «Попов проти Молдови» (Popov v. Moldova) вбачається, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду справи.Судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на те, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру. (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12.03.2020 р. встановлено, що ОСОБА_1 є колишньою дружиною ОСОБА_1 , шлюб між якими розірвано на підставі заочного рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2015 р. (Т. 1 а. с. 2) і на час розгляду справи про розірвання шлюбу та справи про розподіл майна подружжя їй було відомо про хворобу та стан здоров`я її чоловіка, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про що свідчить копія довідки МСЕК Серія 10 ААБ № 664892. (І група інвалідності з 13.02.2014 р. та потребу у сторонньому догляді.) (Т. 1 а. с. 3-4)

Додатковим підтвердженням обізнаності ОСОБА_1 про перенесену ОСОБА_2 хворобу, інвалідність та його стан є посилання у рішенні Богунського районного суду м. Житомира від 12.03.2020 р. на показання свідка ОСОБА_3 , сестри ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_2 захворів у 2013 р. і приблизно у 2015 р. став усвідомлювати свої дії. (Т. 1 а. с. 75-77).

Відповідно до ч. 1 ст. 296 ЦПК України, заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, наркологічним або психіатричним закладом.

При викладених обставинах суд вважає, що ОСОБА_1 у відповідності до вимог ч. 1 ст. 296 ЦПК України, мала право, станом на 08.04.2015 р. на звернення до суду з заявою про обмеження цивільної дієздатності ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 36 ЦК України, суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо, і тим самим ставить себе чи свою сім`ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов`язана утримувати, у скрутне матеріальне становище.

Порядок обмежити цивільну дієздатність фізичної особи встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Суд критично відноситься до позиції заявниці так як вважає, що ОСОБА_1 під час розгляду справи про розподіл майна подружжя мала можливість поставити питання про витребування медичної документації та проведення судово-психіатричної експертизи, подавши ці докази судам першої або апеляційної інстанцій.

Диспозиція частини п`ятої ст. 423 ЦПК України передбачає, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухвалені судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку із нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Зазначена ОСОБА_1 ніби-то нововиявлена обставина не впливає на юридичну оцінку обставин, здійснену судами, а саме: перебування сторін у шлюбі, належність певного майна до спільної сумісної власності та наявність підстав для її розподілу.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для перегляду рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12.03.2020 р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,за нововиявленими обставинами, оскільки обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України.

Суд наголошує, що д испозиція частини п`ятої ст. 423 ЦПК України передбачає, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухвалені судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Враховуючи вищенаведене, керуючись Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку із нововиявленими обставинами», ст. ст. 12, 13,18, 23, 76, 81, 89, 133, 141, 251, 258, 259, 260, 263, 264, 353, главою 3 ст. ст. 423-429 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Богунського районного суду м. Житомир від 12 березня 2020 р. за нововиявленими обставинами по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, яка подається до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 23.05.2022.

Судя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка