Номер провадження: 22-ц/813/5692/22
Справа № 523/4748/20
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Цюри Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року, постановленого під головуванням судді Сувертак І.В., повний текст судового рішення складений 06 грудня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також на її користь на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 додаткові витрати у розмірі по 2000 грн. щомісячно з подальшою індексацією.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 20 вересня 2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб.

Від даного шлюбу сторони мають ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , виданого Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 192.

Позивачка зазначила, що спільне проживання між сторонами було припинено.

Донька проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні, проте відповідач не виявляє належної турботи про доньку, життям та розвитком малолітньої дитини не цікавиться, нормальних стосунків з нею не підтримує.

Також відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дівчинки.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021року позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додаткові витрати в розмірі 2000 грн. щомісячно з подальшою індексацією, починаючи з 30 березня 2020 року, до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 500 грн. щомісячно починаючи з дня подачі позову, 30 березня 2020 року та до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись частково з рішенням суду, ОСОБА_1 , звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду змінити в частині стягнення аліментів на утримання дружини, стягнувши з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 2000 грн., посилаючись на неповне з`ясування обставин,що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що відповідач має матеріальне становище та можливості надавати допомогу їй та дитині у достатньому розмірі, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Також, не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 , представник ОСОБА_3 подана до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати,ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, ОСОБА_2 , представник ОСОБА_3 зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, оскільки враховуючи щомісячний дохід відповідача та суму призначених до стягнення щомісячних аліментних платежів, відповідач не має матеріальної можливості надавати грошову допомогу колишній дружині, також суд не взяв до уваги, що сума додаткових витрат, які позивач просила стягнути з відповідача ґрунтуєтьсяна припущенні і не підтверджується відповідними документами.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , ОСОБА_1 зазначає, що матеріальний стан відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн., вважає, що вимоги апеляційної скарги необґрунтовані та недоведені, у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від ОСОБА_3 до суду не надходив.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч. 1 ст. 368, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274, ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України).

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню,апеляційна скарга ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 20 вересня 2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_2 , виданого Приморським районним у м. Одесі Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 2199 (а.с. 8).

Від шлюбу сторони мають неповнолітну доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , виданого Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 192 (а.с. 9).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволений. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошвій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.01.2020 року і до її повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2020 року у справі №523/1433/20 змінено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно, з урахуванням індексації починаючи з дати подачі позову 27.01.2020 року до її повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів на її утримання у розмірі 500 грн. щомісячно до 27.12.2021 року, суд виходив із того, що позивачка має передбачене законом право на отримання аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

Згідно ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

В силу ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед.

При цьому відповідно до ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік.

Згідно зі ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Відповідно до вимог статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на час звернення до суду ніде не працювала, оскільки перебувала у декретній відпустці по догляду за дитиною та не мала можливості матеріально забезпечити ні себе, ні дитину, яка проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, у зв`язку з чим має право на стягнення аліментів на своє утримання.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову з 30 березня 2020 року та до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач має матеріальне становище та можливості надавати допомогу їй та дитині у достатньому розмірі, на що суд першої інстанції уваги не звернув, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд у відповідності до вимог закону, при визначенні суми аліментів у розмірі 500 грн. виходив із вимог закону наявних в матеріалах справи доказів, а також матеріального становища відповідача.

При цьому, зазначені доводи не вказують на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на незаконність судового рішення, і не є визначальними при ухваленні рішення.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновками суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додаткових витрат в розмірі 2000 грн. щомісячно з подальшою індексацією, починаючи з 30 березня 2020 року, до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину стаття 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Правовий аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76, ч.1,2ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст.81, ч.1 ст.89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідності додовідки, що надана 29.09.2021 року КНП «Дитяча міська поліклініка №5» №736/вих., дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 спостерігається лікарем неврологом зазначеної організації ОСОБА_7 та дитині встановлений діагноз: Мінімальна мозкова дисфункція. Церебральна ангіодистонія. Гіпертенійно-лікворний синдром», також призначене лікавування: вертигохеєльпо 3 кап. Х 3р. на день 1,5 місяці, діакарб 0,25 ро 1/3 х 1р. на день по схемі 1 місяц, аспаркам по 1/2т. х 2р. на день 1 місяць (а.с. 33 т. 2).

Згідно довідки КНП Авангардівська амбулаторія загальної практики-сімейної медицини від 29.09.2021 року ОСОБА_4 перебуває на «Д» обліку в КНП «АЗПСМ» з діагнозом «Атопічний дерматит» (а.с. 36 т. 2).

Згідно довідки медичного будинку «Odrex» від 28.09.2021 року ОСОБА_4 , 27.12.2018 року консультована дитячим неврологом в АПВ №2 «Дома медицини» 07.03.2020 року (а.с. 37 т. 2).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 понесла у зв`язку з хворобою дитини додаткові витрати у загальному розмірі 4493 грн. 15 коп., що підтверджується копією квитанції про консультацію спеціаліста невролога у розмірі 450 грн., копією квитанції по сплаті за рахунок Сф-000002 у розмірі 300 грн., копіями лабораторних досліджень у розмірі 3105грн., 470 грн. та110 грн., копією квитанції про сплату антігістамінного препарату у розмірі 58 грн. 15 коп. (450 грн.+300 грн.+3105 грн. +470 грн.+110 грн.+58,15 грн.=4493,15 грн.) (а.с. 11,14,16,19,25-27 т. 1).

Оскільки, ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовними вимогами щодо стягнення додаткових витрат, на підтвердження понесених судових витрат надала належні та допустимі докази для призначення лікування малолітньої дитини, які складають загальний розмірі 4493 грн. 15 коп., колегія суддів вважає, що понесені додаткові витрати на дитину підлягають стягненню з відповідача одноразово у розмірі 2246 грн. 57 коп. (4493,15 грн.:2=2246,57 грн.).

Апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням того, що позовні вимоги підтверджуються належними та допустимим доказами стягнення додаткових витрат, приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат підлягають задоволенню частково та додаткові витрати підлягають стягненню одноразово з відповідача у розмірі 2246 грн. 57 коп. на підставі ст. 185 СК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що донька ОСОБА_8 потребує додаткових витрат у зв`язку з необхідністю її лікування, проте оскільки матеріали справи не містять доказів необхідних для постійних додаткових витрат на лікування дитини, а саме надані одноразові докази огляду лікарів, лабораторні дослідження та купівлю ліків, колегія суддів не вбачає підстав у стягненні додаткових витрат на постійній основі, так як доказів того, що хвороба дитини є триваючою до суду надано не було.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір в частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, неповно встановив обставини справи, порушив норми матеріального та процесуального права, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в цій частині в повному обсязі, а тому відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року в частині стягнення додаткових витрат на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати.

Прийняти в цій частині постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додаткові витрати в розмірі 2246 гривень 57 копійок.

В інший частині рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 20 травня 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ Т.В. Цюра