Справа №303/268/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Заболотний А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

13.01.2022 року до суду від ОСОБА_1 до пред`явлення позову надійшла заява про забезпечення позову шляхом встановлення заборони приватному виконавцю виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павлу Івановичу чи іншим особам вчиняти дії щодо примусової реалізації рухомого майна, яке належить Дочірному підприємству «АНТ-КЕР» Угорського Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТ-КЕР Україна».

Заява обґрунтовується тим, що ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовом до ДП «АНТ-КЕР» Угорського ТзОВ «АНТ-КЕР Україна» про стягнення недонараховавної та невиплаченої заробітної плати за період 2020-2021 рр. Однак, як йому стало відомо, на цей час проводяться прилюдні торги та здійснюється продаж рухомого майна, а саме сільськогосподарської техніки, яка перебуває на балансі підприємства, а отримані кошти підприємство використовує виключно у своїх інтересах і не здійснює виплату заробітної плати у повному обсязі. Також позивач вважає, що перелік сільськогосподарської техніки є вичерпний та на даний час залишилася тільки та, яка виставлена на торги, а у разі її продажу, підприємство не буде мати реальної змоги в подальшому виплатити йому у повному обсязі заробітну плату. Таким чином вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи. Також, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, встановлено наступне.

Відповідно до наказу директора ДП «АНТ-КЕР» № 9 від 03.03.2020 року ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду підсобного робітника на повний робочий час по строковому трудовому договору з 04 березня по 04 вересня 2020 року. В подальшому згідно з копією трудової книжки НОМЕР_1 заявника було переведено на посаду агронома (наказ № 29 від 02.09.2020 року).

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в трудових відносинах з ДП «АНТ-КЕР».

Разом з тим, жодних доказів, що підтверджують наявність заборгованості з виплати заробітної плати заявнику ОСОБА_1 , матеріали не містять. Також відсутнє підтвердження того, що заявник звертався у позасудовому порядку з вимогою про виплату йому заборгованості, в чому йому було відмовлено.

З огляду на вказане, з урахуванням доказів, наданих заявником, відсутні підстави вважати, що між сторонами дійсно може виникнути спір.

Також встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області № 65384457 від 12.05.2021 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання мирової угоди, затвердженої між Малим приватним підприємством фірмою «Ерідон» та Дочірним підприємством «АНТ-КЕР» від 07.07.2020 року у справі № 907/733/19. У зв`язку з цим, відповідно до постанови приватного виконавця № 65384457 від 26.08.2021 року описано та накладено арешт на майно, що належить ДП «АНТ-КЕР», і яке виставлено на продаж.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову відповідно до якого позов зокрема забезпечується шляхом встановлення заборони вчиняти певні дії, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

З точки зору закону забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій у разі задоволення позову може бути ускладнено чи стане неможливим виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Фундаментними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Всупереч вищевказаним вимогам, заявником не додано жодного доказу, що між ним та ДП«АНТ-КЕР» дійсно виник спір та існує реальна заборгованість щодо виплати заробітної плати.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Однак, з поданої заяви про забезпечення позову неможливо з`ясувати обсяг позовних вимог (розмір ймовірної заборгованості з виплати заробітної плати), які заявник хоче пред`явити в майбутньому до відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам.

За таких обставин, а також враховуючи те, що заява не містить достатнього обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, не наведено жодних відомостей, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а сам факт перебування заявника в трудових відносинах з ДП «АНТ-КЕР» та продаж майна такого підприємства, чим обґрунтовується заява про забезпечення позову, не може слугувати обґрунтованим припущенням того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, у зв`язку з цим в задоволенні заяви слід відмовити у зв`язку з її необгрунованістю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 260 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя А.М.Заболотний