КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/5130/2022 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 травня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Сушко Л.П., Сліпченка О.І.

за участю секретаря: Рудик О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розпискою,-

ВСТАНОВИЛА:

у грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із зазначеними позовними вимогами, просивсуд стягнути з відповідача суму заборгованості за розпискою від 25.12.2013 року, яка станом на 07.12.2017 рік становить 26 416,33 доларів США; стягнути з відповідача заборгованість за розпискою від 13.01.2016 року, яка станом на 07.12.2017 рік становить 35 135,67 доларів США, стягнути з відповідача заборгованість за розпискою від 15.06.2016 року, яка станом на 07.12.2017 рікстановить 25 093,67 доларів США; стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 4 400 грн. та судовий збір в сумі 8 000 грн., посилаючись на ті підстави, що 25.12.2014 року ОСОБА_1 позичив у ОСОБА_2 гроші в сумі 16 000 доларів США, які зобов`язувався повернути 25.12.2014року. Відсотки за користування коштами складали 250 доларів США за місяць. 13.01.2016 року відповідач позичив у позивача 26 600 доларів США, які зобов`язувався повернути до 31.12.2016 року. 15.06.2016 року відповідач позичив у ОСОБА_2 кошти в сумі 20 000 доларів США до 15.06.2017року з винагородою за користування в сумі 267 доларів США. На підтвердження виконання умов відповідачем було власноруч написано розписки, однак на момент подання позову до суду відповідач не виконав умови щодо повернення боргу в повному обсязі.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розпискою задоволено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу. Вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим рішення є незаконним та необґрунтованим, грубо порушує його майнові права, а тому підлягає скасуванню. Зазначає, що судом незаконно стягнуто з нього на користь позивача відсотки за користування коштами у розмірі 12 279,94 доларів США.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 25.12.2013 року на підставі розписки ОСОБА_1 отримав у борг від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 16 000 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 250 доларів США за місяць, строком до 25.12.2014 року (а.с.34).

13.01.2016 року на підставі розписки ОСОБА_1 отримав у борг від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 26 600 доларів США, строком до 31.12.2016 року (а.с. 36).

15.06.2016 року на підставі розписки ОСОБА_1 отримав у борг від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 267 доларів США 00 центів, строком до 15.06.2017 року (а.с. 35).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абзацах. 2, 3 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення» судам роз`яснено, що у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.199 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Оскільки виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то водночас зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правову допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

В матеріалах цивільної справи наявне документальне підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу - є акти № ОУ-0000021, № ОУ-0000021 здачі-прийняття робіт (надання послуг) відповідно до Договору про надання правової допомоги №14/1 від 06.12.2017, згідно якого ОСОБА_2 поніс витрати на правову допомогу в сумі 4 400 грн., з яких: 3 600,00 (складання та подання позовної заяви до суду) 800 грн.(формування та /або перевірка відомостей в ЄДР нерухомого (рухомого) майна.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з мотивів, викладених у скарзі, апеляційний суд не знаходить.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Справу було розглянуто судом першої інстанції на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних доказів.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд рішення суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367,369, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови буде виготовлений 18 травня 2022 року.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: Л.П. Сушко

О.І. Сліпченко