Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Трофимчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Всеукраїнської громадської організації «Фінансова грамота України», поданої в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до Комунального підприємства «Київський метрополітен» про визнання дій протиправними та нечесною підприємницькою практикою, -

В С Т А Н О В И В:

26.05.2021 року до суду надійшла позовна заява ВГО «Фінансова грамота України», подана в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до КП «Київський метрополітен» в якій просить: 1. визнати дії відповідача щодо відмови у прийнятті безконтактних електронних карток від невизначеного кола пасажирів - споживачів послуг протиправними; 2. визнати дії відповідача щодо випуску без правил та/або інструкцій з обміну або повернення заставної вартості безконтактної електронної картки - нечесною підприємницькою практикою щодо осіб, на захист яких подається дана позовна заява, та невизначеного кола пасажирів - споживачів послуг.

У позовній заяві позивач посилається на те, що звернувся на захист прав членів громадської організації та невизначеного кола споживачів відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», яким у ст. 4 закріплено права та обов`язки споживачів, зокрема, п. 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).

Отже, вважає, що відновити порушені права та інтереси чисельної кількості споживачів можна за допомогою звернення з позовом ВГО «Фінансова грамота України» щодо захисту невизначеного кола споживачів.

Посилається, що відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», яким установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Громадські організації споживачів мають право представляти і захищати свої законні інтереси та законні інтереси своїх членів (учасників) у державних та громадських органах (ст. 20 Закону), а громадські організації споживачів - також захищати у суді права споживачів, які не є членами цієї організації, за п.10 ч.1 ст.25 Закону.

Наведені вище громадяни, які є членами ВГО «Фінансова грамота України», в інтересах яких подається даний позов, звернулися із зверненнями щодо захисту їх порушеного права. Звернення членів ВГО «Фінансова грамота України» були мотивовані тим, що КП «Київський метрополітен» відмовився повертати заставну вартість безконтактної картки для оплати проїзду, зокрема, за №№ НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_15, НОМЕР_10, НОМЕР_16.

Позивач як голова громадської організації звернувся до правоохоронних органів з приводу відмови повернення відповідачем заставної вартості безконтактної картки.

Національна поліція ГУ НП у м. Києві в особі Управління поліції в метрополітені надало відповідь № 6310/125/58/01-2020 від 16.06.2020 року, в якій відзначило, що дані, які б вказували на наявність кримінального порушення, відсутні.

При цьому ГУ НП у м. Києві в особі Управління поліції в метрополітені в додатку до відповіді надало копію листа відповідача №87-НЮ від 10.06.2020 року, в якому була наступна інформація:

до 01.04.2020 року повернення заставної вартості безконтактних карток здійснюється в сервісних центрах метрополітену за умови наявності товарного чеку та за умови, якщо картка непошкоджена, недеформована, чиста та без написів відповідно до Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради від 05.07.2018 року №1147, яке втратило чинність з 01.04.2020 року на підставі Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради від 05.03.2020 року №399, яким не передбачено повернення заставної вартості безконтактних карток;

за відсутності товарного чеку КП «Київський Метрополітен» не має правових підстав для повернення заставної вартості безконтактної картки, т.я. неможливо встановити, яку саме суму заставної вартості необхідно повернути пасажиру;

відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» при розірванні договору купівлі - продажу розрахунки із споживачем провадяться, виходячи з вартості товару на час його купівлі.

Разом з тим, посилаючись на розпорядження №399 від 05.03.2020 року та ч.3 ст. 9 наведеного вище Закону, як на підставу відмови в поверненні заставної вартості, відповідач вводить оману споживача, виходячи з викладеного нижче.

Згідно зі ст. 30 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, зокрема, належать:

10) затвердження маршрутів і графіків руху, правил користування міським пасажирським транспортом незалежно від форм власності, узгодження цих питань стосовно транзитного пасажирського транспорту у випадках, передбачених законодавством;

101) прийняття рішення про впровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті незалежно від форм власності та визначення особи, уповноваженої здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду;

102) встановлення порядку функціонування та вимог до автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті незалежно від форм власності, а також видів, форм носіїв, порядку обігу та реєстрації проїзних документів.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про міський електричний транспорт»:

електронний квиток - проїзний документ встановленої форми, який після реєстрації в автоматизованій системі обліку оплати проїзду дає право пасажиру на одержання транспортних послуг;

міський електричний транспорт - складова частина єдиної транспортної системи, призначена для перевезення громадян трамваями, тролейбусами, поїздами метрополітену на маршрутах (лініях) відповідно до вимог життєзабезпечення населених пунктів.

На виконання розпорядження виконавчого органу Київської міської ради від 27 квітня 2018 року №706 «Про створення автоматизованої системи обліку оплати проїзду (АСОП) в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності» розпорядженням КМДА № 1887 від 22.10.2018 року було затверджено Порядок функціонування автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форми власності.

Розпорядженням № 1887 встановлено, що його дія поширюється на учасників автоматизованої системи незалежно від форми власності, та визначені наступні терміни:

електронний квиток - проїзний документ встановленої форми, який після реєстрації в АСОП дає пасажирові право на одержання транспортних послуг;

носій електронного квитка - матеріальний або віртуальний засіб, що забезпечує доступ до транспортного ресурсу, який зберігається в АСОП;

номер транспортної картки - нанесений на транспортну картку унікальний номер, що дає можливість візуально її ідентифікувати та обліковувати;

транспортна картка - носій електронного квитка, зареєстрований в АСОП та призначений для оплати проїзду за рахунок транспортного ресурсу.

05.03.2007 року наказом № 191 Міністерство транспорту та зв`язку України визначило, що тариф на послуги з перевезень пасажирів метрополітеном - вартість перевезення одного пасажира розрахована на основі економічно обґрунтованих планових витрат з урахуванням планового прибутку.

Безконтактні електронні картки для проїзду в метрополітені одночасно є і засобом оплати за проїзд, і проїзним документом. Водночас сама пластикова картка - це носій інформації щодо можливості користування послугами метрополітену. Як правило, така картка містить відомості про залишок коштів або про кількість поїздок, оплачених пасажиром наперед.

Отже, жодним документом не зазначено, що заставна вартість безконтактної електронної картки входить або будь-яким іншим чином впливає на вартість тарифу, а тому, як зазначалося вище, є лише носієм інформації у відносинах пасажира (споживача послуг) та метрополітеном, і в даному випадку лише з Київським.

Підпунктом 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що постачання товарів - є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Отже, сама по собі передача майна в заставу, як і його повернення із застави, не є постачанням в розумінні п.п. 14.1.191 ПКУ.

Постановою Правління НБУ № 137 від 19.04.2005 року «Про затвердження Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням» застережено, що вимоги цього Положення не поширюються на емісію та використання карток, які не належать до платіжних (телефонних, транспортних, дисконтних тощо), призначених для фіксування в електронному вигляді заборгованості емітента веред держателем цих карток за попередньо оплаченими товарами (послугами).

Таким чином, твердження відповідача, що, сплачуючи заставну безконтактної електронної картки, споживач придбаває товар, є хибним розумінням щодо купівлі, оскільки згідно наведених вище визначень картка це носій електронного квитка і за неї вноситься заставна вартість, а не здійснюється купівля-продаж.

Крім того, вимоги відповідача про пред`явлення товарного чеку в підтвердження заставної вартості безконтактної електронної картки також є хибним та необґрунтованим, оскільки згідно з розпорядженням КМДА № 1887 від 22.10.2018 року дано визначення номеру картки, за допомогою якого є можливість візуально її ідентифікувати та обліковувати. Тобто, кожна номерна картка наділена індивідуальними ознаками в обліку.

Відповідно до положень ст. 12 Закону «Про заставу» і ч. 1 ст. 584 ЦКУ безконтактна електронна картка також не вважається майном, оскільки в договорі застави мають визначатися: суть, розмір і строк виконання зобов`язання, забезпеченого заставою; опис предмета застави; інші умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути отримано згоду.

Згідно з наведеними нормами безконтактна електронна картка - це носій електронного з індивідуальними/ідентифікаційними ознаками та фіксуванням в електронному вигляді заборгованості емітента перед держателем цих карток.

Також не може бути підставою щодо неповернення відповідачем заставної вартості безконтактної електронної картки той факт, що розпорядження виконавчого Київської міської ради від 05.07.2018 року №1147 втратило чинність з 01.04.2020 року підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради від 05.03.2020 року №399, яким не передбачено повернення заставної вартості безконтактних карток: у даних розпорядженнях, а також у попередніх (№66 від 30.01.2015 року, №1147 від 05.07.2018 року, №399 від 05.03.2020 року тощо) по тексту відсутнє будь-яке правило, застереження або вимоги щодо повернення.

Враховуючи ті обставини, що відповідач не має зареєстрованих або затверджених згідно чинного законодавства правил та/або інструкцій з або повернення заставної вартості безконтактної електронної картки, вбачається нечесна підприємницька практика з боку відповідача, яка полягає у такому:

нечесна підприємницька практика - будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції (ст. 1. ЗУ «Про захист прав споживачів»).

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору(ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів»).

Крім того, безконтактна електронна картка призначена для здійснення проїзду у Київському метрополітені і не може слугувати способом оплати в трамваї, автобусі, тролейбусі або в тому ж метрополітені іншого міста тощо. Отже, емітент - Київський метрополітен, випускаючи безконтактну електронну картку, яка має індивідуальні/ідентифікаційні означення і може обліковуватися лише у нього, вводить в невизначене коло споживачів щодо неможливості встановлення суми та дати внесення заставної вартості.

З 19.06.2018 року набула чинності постанова КМУ «Про реалізацію експериментального проекту щодо реєстрації та експлуатації новітніх моделей програмних та/або програмно-технічних комплексів, призначених для реєстрації розрахункових операцій» від 13.06.2018 року № 472 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 775), якою затверджено відповідний Порядок.

Вищевказаний Порядок прийнято з метою реалізації інноваційних технологічних рішень для РРО у сфері торгівлі (у тому числі торгівлі з використанням Інтернету), громадського харчування, купівлі-продажу іноземної валюти, торгівлі через автомати з продажу (надання) товарів (послуг), надання послуг з приймання готівки для подальшого переказу, з перевезення пасажирів та інших послуг.

Порядком визначено вимоги до новітніх моделей комплексів, які застосовуються на період проведення експериментального проекту, затверджені постановами КМУ «Про затвердження вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування» від 18.02.2002 року № 199 та «Про вимоги щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для окремих сфер застосування» від 02.03.2016 року № 149.

Згідно з п. 7 Порядку № 472 програмні комплекси повинні забезпечувати: виконання розрахункової операції та передачі контрольно-звітної інформації до системи обліку даних в режимі реального часу; збереження даних про опис товарів, фіскальної інформації, даних, на основі яких формуються розрахункові документи та звіти про розрахункові операції.

Інформація, яка проходить через РРО, зберігається в його фіскальної пам`яті, передається в органи ДФС через підключення до Інтернет і не може бути змінена або видалена. Фіскальний чек реєструється РРО, а товарний чек заповнюється вручну. Крім того, фіскальний чек в обов`язковому порядку повинен бути виданий покупцю, а товарний чек видається за вимогою.

Також є хибним та таким, що вводить в оману споживача, вимоги відповідача щодо надання при поверненні безконтактної електронної картки «товарного чеку». Товарний чек є різновидом розрахункового документа, форма та зміст якого законодавчо не визначена.

З наведеного випливає висновок, що КП «Київський метрополітен» немає зареєстрованих або затверджених згідно чинного законодавства правил та/або інструкцій з обміну або повернення заставної вартості безконтактної електронної картки, яка призначена для здійснення проїзду тільки у Київському метрополітені і не може слугувати способом оплати в трамваї, автобусі, тролейбусі або в тому ж метрополітені іншого міста; відповідач є емітентом безконтактної електронної картки та випускає безконтактну електронну картку, яка має індивідуальні/ідентифікаційні означення і може обліковуватися лише у нього; вимагає від пасажира товарний чек, якого він не видає, тобто, вводить в оману невизначене коло споживачів щодо неможливості встановлення суми та дати внесення заставної вартості, що згідно чинного законодавства є нечесною підприємницькою практикою.

Враховуючи факти та обставини, що наведені вище, керуючись ст. ст. 1,4, 19, 20, 25 Закону України «Про захист прав споживачів», просить визнати дії КП «Київський метрополітен» щодо відмови у прийнятті безконтактних електронних карток від невизначеного кола пасажирів - споживачів послуг протиправними; визнати дії КП «Київський метрополітен» щодо випуску без правил та/або інструкцій з обміну або повернення заставної вартості безконтактної електронної картки - нечесною підприємницькою практикою щодо осіб, на захист яких подається дана позовна заява, та невизначеного кола пасажирів - споживачів послуг.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.06.2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою.

Постановою Київського апеляційного суду від 09.09.2021 року ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 07.06.2021 року скасована, справа направлена для продовження розгляду.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.10.2021 року позовна заява залишена без руху із зобов`язанням позивача надати документи.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.10.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.05.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В ухвалі про відкриття провадження учасникам справи було визначено строк на подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень щодо позову.

23.12.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що за результатами ознайомлення з доводами, викладеними в позовній заяві, та доданими документами, вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами, виходячи з наступного.

Щодо припинення використання пластикової безконтактної картки, то відповідно до п. 1.1 статуту КП «Київський метрополітен», затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації 15.02.1999 року № 204 (в редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 20.05.2011 року № 788), комунальне підприємство «Київський метрополітен» належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва.

Згідно з п. 4.2 Статуту Підприємство керується Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, іншими підзаконними актами України, рішеннями Київської міської ради, розпорядженнями Київського міського голови, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), наказами Департаменту та цим Статутом.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України від 29.06.2004 року №1914-ІУ «Про міський електричний транспорт» оплата транспортних послуг проводиться безпосередньо пасажирами та замовником. Право на користування транспортними послугами надає придбаний разовий квиток, закомпостований абонементний талон, проїзний квиток тривалого користування, картка, посвідчення або довідка, що дає право на пільговий проїзд згідно із законодавством, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - зареєстрований електронний квиток.

Згідно з підпунктом 10 пункту «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:

10) затвердження маршрутів і графіків руху, правил користування міським пасажирським транспортом незалежно від форм власності, узгодження цих питань стосовно транзитного пасажирського транспорту у випадках, передбачених законодавством;

10-1) прийняття рішення про впровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті незалежно від форм власності та визначення особи, уповноваженої здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду;

10-2) встановлення порядку функціонування та вимог до автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті незалежно від форм власності, а також видів, форм носіїв, порядку обігу та реєстрації проїзних документів.

Згідно із п.31 Правил надання населенню послуг з перевезень міським електротранспортом, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2004 року №1735, види проїзних документів та форми їх носіїв, порядок обігу, компостування абонементного талона та реєстрації електронного квитка, порядок справляння плати за проїзд затверджує відповідний орган місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 4 розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.01.2015 року №66 «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі руху» була встановлена заставна вартість пластикової безконтактної картки в розмірі 12,00 грн.

Згідно з п. 6 розпорядження №66 термін дії пластикової безконтактної картки становить 6 місяців з дати придбання або останнього поповнення незалежно від кількості невикористаних поїздок. При цьому вартість невикористаних поїздок, що залишилися на пластиковій безконтактній картці, термін дії якої закінчився, не повертається.

Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05.07.2018 року №1147 «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі руху» органом місцевого самоврядування було встановлено тарифи на перевезення пасажирів у метрополітені, вартість проїзних квитків, термін дії поїздок на пластиковій безконтактній картці та визначено заставну вартість пластикової безконтактної картки.

Пунктом 5 розпорядження №1147 встановлено заставну вартість пластикової безконтактної картки в розмірі 15,00 гри.

Згідно з п. 7 розпорядження №1147 термін дії поїздок на пластиковій безконтактній картці становить 12 місяців з дати останнього використання, а на транспортному ресурсі носія електронного квитка - 12 місяців з дати останньої реєстрації електронного квитка в автоматизованій системі обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності. Вартість невикористаних поїздок, що залишилися на пластиковій безконтактній картці та транспортному ресурсі носія електронного квитка, термін дії яких закінчився, не повертається.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.04.2018 року №706 «Про створення автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності» передбачено створення автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності з використанням електронного квитка.

Відповідно до розпорядження №706 КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» визначений особою, уповноваженою здійснювати справляння плати за транспортні послуги, що надаються та оплачуються з використанням АСОП, а також оператором АСОП, згідно із п. 3.5 розділу 3 Порядку функціонування автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської Державної адміністрації) від 22.10.2018 року №1887.

Порядком визначено, що КП «Київський метрополітен» в АСОП виконує функцію перевізника. Згідно з п.3.6 Порядку перевізниками є суб`єкти господарювання, що здійснюють на комерційній основі перевезення пасажирів транспортними засобами загального користування та в установленому законодавством порядку надають транспортні послуги, а також забезпечують експлуатацію та утримання об`єктів міського пасажирського транспорту міста Києва незалежно від форм власності.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26.10.2018 року №1934 було введено АСОП в дослідну експлуатацію з 30.10.2018 року.

Таким чином, з 2019 року в Києві почали в рамках дослідної експлуатації АСОП переводити усю мережу громадського транспорту на картки Kyiv Smart Card (сині), якими можна розрахуватися як у метро, так і в іншому громадському транспорті.

Безконтактні (зелені) картки метро використовувалися лише для розрахунку у метро.

З 1 квітня 2020 року набрало чинності розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05.03.2020 року № 399 «Про встановлення тарифів на послуги з перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі руху», відповідно до п. 6 якого термін дії поїздок на пластикових безконтактних картках, придбаних до 31 березня 2020 року, було встановлено до 31 березня 2021 року, повернення вартості невикористаних поїздок після закінчення їх терміну дії - не передбачено.

Пунктом 7 розпорядження №399 визнано такими, що втратили чинність, розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації):

від 05 липня 2018 року № 1147 «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі руху», зареєстроване в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 06.07.2018 року за № 160/2008;

від 29 жовтні 2018 року № 1936 «Про внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05 липня 2018 року N 1147 «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі руху», зареєстроване в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 30.10.2018 року за № 233/208П.

Відповідно до п. 8 це розпорядження набирає чинності з 1 квітня 2020 року.

Таким чином, керуючись розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.04.2018 року №706 «Про створення автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності», Порядком функціонування автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності, затвердженим розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.10.2018 року №1887, розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26.10.2018 року №1934 «Про введення в дослідну експлуатацію автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності» та у зв`язку із запровадженням в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності АСОП з використанням електронного квитка та відповідно до вимог Розпорядження №399, дію пластикових безконтактних карток було припинено з 01.04.2020 року, Підприємство не здійснює продаж та поповнення безконтактних карток КП «Київський метрополітен», а оплата проїзду наразі здійснюється пасажирами шляхом використання носіїв електронного квитка, якими відповідно до пункту 9.5 Порядку є транспортна картка, банківська картка, соціальна (пільгова картка), QR-код тощо, питання справляння плати за якими, їх емісія, використання та функціонування належать до компетенції КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр».

Разом з тим, інформацію щодо терміну дії поїздок на пластиковій безконтактній картці, протягом терміну дії карток, було розміщено в куточках інформації для пасажирів, які знаходяться у вестибюлях станцій метрополітену. Також з даною інформацією пасажири мали можливість ознайомишся на офіційному сайті Київського метрополітену у рубриці «Пасажиру» розділ «Оплата проїзду»: http://www.metro.kyiv.Ua/node/l 06.

Відповідна інформація неодноразово висвітлювалась у ЗМІ, відповідні оголошення транслювалися на ескалаторних нахилах станцій, а також пасажири мали можливість перевірити інформацію щодо стану безконтактних карток в автоматах дозапису безконтактних карток, розміщених у вестибюлях станцій метрополітену до моменту переходу метрополітену на використання електронного квитка.

Також звертає увагу, що позивач хибно трактує положення Порядку функціонування автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.10.2018 року №1887, оскільки по номеру безконтактної картки Підприємство може отримати лише інформацію щодо її використання (проходів) на автоматичних контрольних пунктах метрополітену за період з 01.04.2020 року - 31.03.2021 року, а інформація щодо заставної вартості безконтактних карток на Підприємстві відсутня.

Щодо хибного твердження позивача, що підприємство вимагає від пасажира товарний чек, якого він не видає, то відповідно до п.10 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій, та розрахункові книжки не застосовуються: при продажу у кіосках, з лотків та розносок газет, журналів та інших видань, листівок, конвертів, знаків поштової оплати, якщо питома вага такої продукції становить понад 50 відсотків загального товарообігу за відсутності продажу підакцизних товарів, та технічне-складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, а також при продажу жетонів та проїзних квитків у касах метрополітену.

Отже, автоматизоване робоче місце (АРМ) касира у метрополітені не фіскалізовані.

Для розроблення товарних чеків на підставі фіскальних чеків та для нанесення ресурсу поїздок та запису проїзного квитка на безконтактні картки між КП «Київський метрополітен» та ПП «ХЕЛМІ МІКРО» було укладено договір від 22.05.2013 року № 12-IT3-13/B, згідно з п. 1.1 якого Замовник (КП «Київський метрополітен») доручає, а Виконавець (ПП «ХЕЛМІ М1КРО») приймає на себе виконання робіт з доопрацювання реєстраторів розрахункових операцій РФ 2160.04 АРМ касира для роботи в нефіскальному режимі.

Дані товарні чеки розроблені на основі технічних вимог (Додаток 1) до даного Договору. Форма чеку залишилася без змін, слово «фіскальний» замінили на «товарний» (п. 3.4 Технічних вимог (Додаток 1)) та передбачили наскрізну нумерацію чеків.

Таким чином, на виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та з метою забезпечення культури обслуговування у всіх касах станцій метрополітену були встановлені касові апарати (АРМ касира), які друкують та надають товарні чеки пасажиру, а, отже, своїм твердженням, що підприємство вимагає від пасажира товарний чек, якого він не видає, позивач вводить суд в оману.

Щодо необхідності наявності товарного чеку при поверненні заставної вартості пластикової безконтактної картки, то вказує, що ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умова, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (розрахунковий документ).

Відповідно до ч.3 ст.9 вказаного Закону при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться, виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Зазначає, що КП «Київський метрополітен» повертає заставну вартість 15 грн. за умови, якщо картка придбана з 14.07.2018 року, 12 грн. - з 07.02.2015 року до 13.07.2018 року, 7 грн. - до 07.02.2015 року, що встановлювалась відповідними розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про встановлення тарифів на послуги з перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі руху».

Товарний чек є розрахунковим документом, який підтверджує наявність договірних відносин між пасажиром та КП «Київський метрополітен», в ньому зазначається дата вчинення правочину, заводський номер безконтактної картки, ресурс поїздок, а також її заставна вартість.

Таким чином, за відсутності товарного чеку КП «Київський метрополітен» не має правових підстав для повернення заставної вартості безконтактної картки.

Щодо порядку повернення заставної вартості безконтактної картки в сервісних центрах КП «Київський метрополітен», то з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID -19», якою на всій території України установлено карантин та з 17 березня 2020 року було заборонено перевезення пасажирів метрополітеном міста Києва. Дію даної постанови неодноразово було продовжено, що об`єктивно унеможливило перевезення пасажирів метрополітеном у період з 17.03.2020 року по 24.05.2020 року.

Відновлення пасажирських перевезень підприємством відбулось 25.05.2020 року.

Наказом КП «Київський метрополітен» від 25.05.2020 року №184-Н «Про введення в дію Порядку розгляду звернення пасажирів щодо повернення заставної вартості безконтактної картки в сервісних центрах» затверджено та введено в дію відповідний Порядок, яким регламентуються дії з розгляду звернення пасажирів щодо повернення заставної вартості безконтактної картки (БК) при наявності товарного чеку, згідно з п. 1.2 якого повернення заставної вартості пасажиру БК здійснюється на підставі особистого звернення пасажира з оформленням заяви за формою, відповідно до Додатка 1 до цього Порядку. Відповідно до п. 2.1 Порядку № 184-Н при зверненні пасажира щодо повернення заставної вартості БК оператор з оброблення перевізних документів сервісного центру повинен:

-оглянути БК на відсутність механічних пошкоджень, деформацій та написів;

-перевірити наявність чеку та відповідність його до номеру наданої БК;

-перевірити БК на АРМ (автоматизоване робоче місце) касира та роздрукувати два службових чека (один чек передається у відділ обліку грошових коштів управління бухгалтерського обліку та фінансів (відділ БГК), другий - залишається у справах сервісного центру);

-надати пасажиру для заповнення бланк Заяви та повідомити його, що надана БК разом з чеком залишається в сервісному центрі;

-перевірити правильність заповнення Заяви та зареєструвати її у Журналі реєстрації заяв пасажирів («Журнал реєстрації заяв» (Додаток 2 до цього Порідку);

-повернути пасажиру корінець Заяви, де зазначено, що грошові кошти повертаються шляхом безготівкового перерахунку коштів, для чого у Заяві зазначаються банківські реквізити пасажира.

Наказом КП «Київський метрополітен» від 31.05.2021 року №127-Н «Про введення в дію Порядку розгляду звернень пасажирів щодо повернення заставної вартості пластикових безконтактних карток та порядок їх знищення» затверджено та введено в дію відповідний Порядок, а також скасовано Порядок № 184-Н, у відповідності до п. 1.1. якого регламентуються дії працівників Підприємства з розгляду звернень пасажирів щодо повернення заставної вартості пластикових безконтактних карток (БК, картка безконтактна Milfare Pius S2K з поліграфією) та порядок їх знищення в дільниці забезпечення засобами оплати проїзду, при наявності оригіналу товарного чеку (чек) на придбання БК та проведення знищення отриманих Ж з оформленням Акта про знищення БК.

Пунктом 1.2. Порядку № 127-Н визначено, що повернення заставної вартості БК пасажиру здійснюється у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів за реквізитами, зазначеними в Заяві, згідно особистого звернення пасажира з оформленням Заяви за формою, відповідно до Додатка 1 до цього Порядку.

Згідно з п. 2.1 Порядку № 127-Н при зверненні пасажира щодо повернення заставної вартості БК інспектор з експлуатаційних, виробничо-технічних та організаційних питань дільниці забезпечення засобами оплати проїзду (інспектор КДІ) повинен:

2.1.1.оглянути БК на відсутність механічних пошкоджень, деформацій та написів;

2.1.2.перевірити наявність чека та відповідність його до номера наданої БК;

2.1.3.перевірити картку на АРМ (автоматичному робочому місці) касира та роздрукувати два службових чека, з яких: один чек передати до відділу обліку доходів управління бухгалтерського обліку та фінансів (відділ ВД), другий - до відділу обліку грошових коштів управління бухгалтерського обліку та фінансів (відділ ВПС) разом із Заявою;

2.1.4.надати пасажиру бланк Заяви для заповнення та повідомити його, що надана БК разом із чеком залишається в дільниці забезпечення засобами оплати проїзду;

2.1.5.перевірити правильність заповнення Заяви та зареєструвати її у Журналі реєстрації Заяв пасажирів щодо повернення заставної вартості БК;

2.1.6. повернути пасажиру корінець Заяви.

Необхідність особистого звернення заявника до сервісного центру з відповідною заявою зумовлена як Порядком № 184-Н, так і Порядком № 127-Н, а також вимогами законодавства щодо обробки персональних даних, які згідно із ст. 2 та п.п. 1,2 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» передбачають наявність згоди суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних, висловленої у письмові формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди.

Проте, громадяни ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких подано позов, всупереч Порядку № 184-Н, Порядку № 127-Н та вимогам законодавства не зверталися до підприємства із заявами про повернення заставної вартості безконтактних карток, а, отже, твердження позивача, що КП «Київський метрополітен» відмовився повертати заставну вартість безконтактної картки для оплати проїзду, зокрема за №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_2 , НОМЕР_8 , суперечать обставинам справи.

Водночас, після набрання чинності Розпорядження №399 з 01.04.2020 року у зв`язку із припиненням обігу пластикової безконтактної картки та використанням носіїв електронного квитка для оплати проїзду пасажирами поступово відбулась заміна обладнання на станціях метрополітену в АРМ касира і повернення заставної вартості безконтактних карток здійснювалось в сервісних центрах КП «Київський метрополітен», а починаючи з 01.06.2021 року - в касах станцій метрополітену відсутнє обладнання, яке обслуговувало пластикові безконтактні картки, оскільки відповідно до п. 3.5 Порядку КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» визначено особою, уповноваженою здійснювати справляння плати за транспортні послуги, що надаються та оплачуються з використанням АСОП, а також оператором АСОП.

Отже, з набранням чинності розпорядження №399 з 01.04.2020 року повернення заставної вартості безконтактних карток здійснювалось в сервісних центрах КП «Київський метрополітен», які знаходилися на станціях «Політехнічний інститут», «Дарниця» (вестибюль №2), «Хрещатик» (вихід до вул. Хрещатик), «Майдан Незалежності», «Дорогожичі», «Почайна» (вестибюль №2), де ведуться Журнали реєстрації Заяв пасажирів сектору по відновленню пасажирських проїзних документів ст. «Політехнічний інститут», ст. «Почайна», ст. «Хрещатик», ст. «Майдан Незалежності», ст. «Дарниця», ст. «Дорогожичі».

Згідно з Порядком №184-Н в період з травня 2020 року по травень 2021 року сервісними центрами Підприємства було прийнято 209 Заяв про повернення заставної вартості пластикової безконтактної картки від пасажирів, які разом з Заявами надали БК без механічних пошкоджень, деформацій та написів та товарний чек, номер якого відповідає номеру наданої БК.

З 01.06.2021 року оформлення Заяв можливе на Дорогожичах - дільниця забезпечення. Згідно Порядку №127-Н в період з 01.06.2021 року та по 20.12.2021 року прийнято 2 заяви про повернення заставної вартості пластикової безконтактної картки від пасажирів, які разом з заявами надали БК без механічних пошкоджень, деформацій та написів та товарний чек, номер якого відповідає номеру наданої БК. Про зазначені заяви зроблено відповідні записи у Журналі реєстрації заяв пасажирів щодо повернення залогової вартості БК.

Загальна кількість поданих пасажирами заяв про повернення заставної вартості пластикової безконтактної картки окремо по сервісним центрам та дільниці забезпечення на ст. «Дорогожичі» за період з травня 2020 року по листопад 2021 року викладена у наданих таблицях.

Враховуючи викладене, за період з травня 2020 року по листопад 2021 року загальна кількість заяв про повернення заставної вартості пластикової безконтактної картки від пасажирів, які разом з заявами надали БК без механічних пошкоджень, деформацій та написів та товарний чек, номер якого відповідає номеру наданої БК, складає 211 шт.

Таким чином, твердження позивача, що «КП «Київський метрополітен» відмовляє у прийнятті безконтактних електронних карток від невизначеного кола пасажирів-споживачів послуг, є хибним.

Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю.

У відповіді на відзив, поданій 18.01.2022 року, позивач посилається, що щодо встановлення розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 66 від 30.01.2015 року, № 1147 від 05.07.2018 року та № 399 від 05.03.2020 року терміну повернення вартості невикористаних поїздок після закінчення їх терміну та заставної вартості пластикової безконтактної картки, то позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України.

Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 року № 1-зп, від 09.02.1999 року № 1-рп/99, від 05.04.2001 року № 3-рп/2001, від 13.03.2012 року № 6- рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, з урахуванням загальних принципів дії закону у часі, визначених ст. 58 Конституції України, відповідач повинен був здійснити вилучення з обігу пластикових безконтактних карток з урахуванням норм законодавства та нормативних актів тощо, якими вони були введенні.

Також зауважує, що розпорядженням № 66 від 30.01.2015 року чітко визначено, що пластикова безконтактна картка була надана для користування (оренда), так як встановлена заставна вартість (що в подальшому змінювалась від 12-15 грн.)

Пластикова безконтактна картка є власністю суб`єкта господарювання, а не споживачів їх послуг.

В ч. 1 ст. 785 ЦК визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Тобто, споживач з урахуванням вимог (в межах законодавства) суб`єкта господарювання має повернути заставну безконтактну пластикову картку без будь якого товарного чи іншого чеку.

Крім того, звертає увагу, що відповідач підтверджує свою нечесну підприємницьку практику, зазначаючи у відзиві про те, що за період з травня 2020 року по листопад 2021 року загальна кількість заяв про повернення заставної вартості пластикової безконтактної картки від пасажирів, які разом з заявами надали БК без механічних пошкоджень, деформації та написів та товарний чек, номер якого відповідає номеру даної БК, складає 211 шт.

Разом з тим, за встановленими правилами з урахуванням пасажиропотоку на кожній станції метрополітену пасажир фактично мав витрати в середньому пару годин свого часу, з пред`явленням (наданням) своїх персональних даних Підприємству на здійснення оферти по поверненні заставної вартості (15 грн.) власності Підприємства та чекати 30 днів для отримання результату.

В п.2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач має право на належну якість та обслуговування, що передбачає також відсутність зайвих витрат часу споживача та адекватність механізму надання йому послуг зі збоку Підприємства.

На думку позивача, це зумовлено грубим порушенням ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» з боку відповідача. Вищенаведене підтверджує, що Підприємство здійснило протиправні дії відносно споживачів його послуг невизначеного кола осіб та нечесну підприємницьку практику.

З поданих 28.01.2022 року відповідачем заперечень вбачається, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Вказує, що відповідно до п. 1.1 статуту КП «Київський метрополітен» комунальне підприємство «Київський метрополітен» належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва.

Згідно прийнятих розпоряджень КМДА та у відповідності до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» наказами КП «Київський метрополітен» були встановлені відповідні правила користування транспортними послугами та їх оплати, а також вартості та повернення вартості невикористаних поїздок і носія обліку оплати проїзду - безконтактних карток, яких дотримувались учасники цих правовідносин.

Таким чином, за аналогічно викладеним у відповіді на позов обґрунтуванням вважає, що твердження позивача, що «КП «Київський метрополітен» відмовляє у прийнятті безконтактних електронних карток від невизначеного кола пасажирів-споживачів послуг, є хибним.

Так як розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, сторони у судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 202, 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: - його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; - воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; - він підписаний його стороною (сторонами).

Так, за твердженням позивача ВГО «Фінансова грамота України», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як споживачам КП «Київський метрополітен» як надавачем послуг було відмовлено в поверненні заставної вартості придбаних останніми безконтактних карток для оплати проїзду, зокрема, за №№ НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_15, НОМЕР_10, НОМЕР_16, виданими КП «Київський метрополітен».

За вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає належний спосіб захисту, який має ефективно захистити порушене право, при цьому позивач у силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу позову.

Так, позивач у позові зазначає, що відповідачем як суб`єктом господарювання використовувалася нечесна підприємницька практика щодо осіб, на захист яких подана дана позовна заява, та невизначеного кола пасажирів - споживачів послуг, яка полягала у відмові у зворотному прийнятті безконтактних електронних карток з поверненням їх заставної вартості, а також випуску без правил та/або інструкцій з обміну або повернення заставної вартості безконтактної електронної картки.

Стаття 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлює, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика - це будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.

Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Законом заборонено як такі, що вводять в оману, зокрема,:

1) пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції;

2) пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої;

3) відмова від пред`явлення споживачу товару, що пропонується, та прийняття замовлення або ненадання товару протягом розумного строку чи демонстрування дефектного зразка товару;

4) недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості товарів або з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення;

5) пропонування до вільної реалізації продукції, яка вилучена з обігу або щодо обігу якої існують обмеження;

6) недостовірне твердження, що існуватиме загроза особистій безпеці споживача або його сім`ї, якщо він не придбає чи не замовить продукцію;

7) утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції;

8) використання повідомлення про розпродаж у зв`язку із припиненням суб`єкта господарювання, його структурного підрозділу або припинення відповідного виду господарської діяльності, тоді як це не відповідає дійсності.

Агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції.

Як агресивні забороняються такі, в тому числі, форми підприємницької практики:

1) створення враження, що споживач не може залишити приміщення продавця (виконавця) без укладення договору або здійснення оплати;

2) здійснення тривалих та/або періодичних візитів до житла споживача, незважаючи на вимогу споживача про припинення таких дій або залишення житла;

3) здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача;

4) вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання.

Суд, дослідивши обставини справи, приходить до висновку, що доводи позивача щодо здійснення відповідачем нечесною підприємницької практики не доведені та до того ж спростовуються змістом самого ж позову.

Так, відповідно до п. 1.1 Статуту КП «Київський метрополітен», затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації 15.02.1999 року № 204 (в редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 20.05.2011 року № 788), комунальне підприємство «Київський метрополітен» належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва.

Згідно з п. 4.2 Статуту Підприємство керується Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, іншими підзаконними актами України, рішеннями Київської міської ради, розпорядженнями Київського міського голови, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), наказами Департаменту та цим Статутом.

Згідно з підпунктом 10 пункту «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:

10) затвердження маршрутів і графіків руху, правил користування міським пасажирським транспортом незалежно від форм власності, узгодження цих питань стосовно транзитного пасажирського транспорту у випадках, передбачених законодавством;

10-1) прийняття рішення про впровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті незалежно від форм власності та визначення особи, уповноваженої здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду;

10-2) встановлення порядку функціонування та вимог до автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті незалежно від форм власності, а також видів, форм носіїв, порядку обігу та реєстрації проїзних документів.

Згідно із п.31 Правил надання населенню послуг з перевезень міським електротранспортом, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2004 року №1735, види проїзних документів та форми їх носіїв, порядок обігу, компостування абонементного талона та реєстрації електронного квитка, порядок справляння плати за проїзд затверджує відповідний орган місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 4 розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.01.2015 року №66 «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі руху» була встановлена заставна вартість пластикової безконтактної картки в розмірі 12,00 грн.

Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05.07.2018 року №1147 «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі руху», органом місцевого самоврядування було встановлено тарифи на перевезення пасажирів у метрополітені, вартість проїзних квитків, термін дії поїздок на пластиковій безконтактній картці та визначено заставну вартість пластикової безконтактної картки в розмірі 15,00 грн.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.04.2018 року №706 «Про створення автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності» передбачено створення автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності з використанням електронного квитка.

Відповідно до розпорядження №706 КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» визначений особою, уповноваженою здійснювати справляння плати за транспортні послуги, що надаються та оплачуються з використанням АСОП, а також оператором АСОП, згідно із п. 3.5 розділу 3 Порядку функціонування автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської Державної адміністрації) від 22.10.2018 року №1887.

Порядком визначено, що КП «Київський метрополітен» в АСОП виконує функцію перевізника. Згідно з п.3.6 Порядку перевізниками є суб`єкти господарювання, що здійснюють на комерційній основі перевезення пасажирів транспортними засобами загального користування та в установленому законодавством порядку надають транспортні послуги, а також забезпечують експлуатацію та утримання об`єктів міського пасажирського транспорту міста Києва незалежно від форм власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України від 29.06.2004 року №1914-ІУ «Про міський електричний транспорт» оплата транспортних послуг проводиться безпосередньо пасажирами та замовником. Право на користування транспортними послугами надає придбаний разовий квиток, закомпостований абонементний талон, проїзний квиток тривалого користування, картка, посвідчення або довідка, що дає право на пільговий проїзд згідно із законодавством, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - зареєстрований електронний квиток.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26.10.2018 року №1934 було введено АСОП в дослідну експлуатацію з 30.10.2018 року.

Таким чином, з 2019 року в Києві почали в рамках дослідної експлуатації АСОП переводити усю мережу громадського транспорту на картки Kyiv Smart Card (сині), якими можна розрахуватися як у метро, так і в іншому громадському транспорті.

Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05.03.2020 року № 399 «Про встановлення тарифів на послуги з перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі руху» термін дії поїздок на пластикових безконтактних картках, придбаних до 31 березня 2020 року, було встановлено до 31 березня 2021 року.

Крім того, п. 7 розпорядження №399 визнано такими, що втратили чинність, розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації):

від 05 липня 2018 року № 1147 «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі руху», зареєстроване в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 06.07.2018 року за № 160/2008;

від 29 жовтні 2018 року № 1936 «Про внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05 липня 2018 року № 1147 «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі руху», зареєстроване в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 30.10.2018 року за № 233/208П.

Таким чином, керуючись розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.04.2018 року №706 «Про створення автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності», Порядком функціонування автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності, затвердженим розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.10.2018 року №1887, розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26.10.2018 року №1934 «Про введення в дослідну експлуатацію автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності» та у зв`язку із запровадженням в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності АСОП з використанням електронного квитка та відповідно до вимог Розпорядження №399, дію пластикових безконтактних карток було припинено з 01.04.2020 року.

Разом з тим, інформацію щодо терміну дії поїздок на пластиковій безконтактній картці, протягом терміну дії карток, було розміщено в куточках інформації для пасажирів, які знаходяться у вестибюлях станцій метрополітену. Також з даною інформацією пасажири мали можливість ознайомишся на офіційному сайті Київського метрополітену у рубриці «Пасажиру» розділ «Оплата проїзду»: http://www.metro.kyiv.Ua/node/l 06.

Відповідна інформація висвітлювалась у ЗМІ, відповідні оголошення транслювалися на ескалаторних нахилах станцій, а також пасажири мали можливість перевірити інформацію щодо стану безконтактних карток в автоматах дозапису безконтактних карток, розміщених у вестибюлях станцій метрополітену до моменту переходу метрополітену на використання електронного квитка.

Відповідно до п.10 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій, та розрахункові книжки не застосовуються, зокрема, також при продажу жетонів та проїзних квитків у касах метрополітену.

Тому, відповідно, автоматизоване робоче місце касира у метрополітені не фіскалізовані.

Для розроблення товарних чеків на підставі фіскальних чеків та для нанесення ресурсу поїздок та запису проїзного квитка на безконтактні картки між КП «Київський метрополітен» та ПП «ХЕЛМІ МІКРО» було укладено договір від 22.05.2013 року № 12-IT3-13/B, згідно з п. 1.1 якого Замовник (КП «Київський метрополітен») доручає, а Виконавець (ПП «ХЕЛМІ М1КРО») приймає на себе виконання робіт з доопрацювання реєстраторів розрахункових операцій РФ 2160.04 АРМ касира для роботи в нефіскальному режимі.

Дані товарні чеки розроблені на основі технічних вимог (Додаток 1) до даного Договору. Форма чеку залишилася без змін, слово «фіскальний» замінили на «товарний» (п. 3.4 Технічних вимог (Додаток 1)) та передбачили наскрізну нумерацію чеків.

Таким чином, на виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та з метою забезпечення культури обслуговування у всіх касах станцій метрополітену були встановлені касові апарати (АРМ касира), які друкують та надають пасажиру товарні чеки, наявність якого необхідна при поверненні заставної вартості пластикової безконтактної картки.

Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умова, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (розрахунковий документ).

Слід зазначити, що КП «Київський метрополітен» повертає заставну вартість 15 грн. за умови, якщо картка придбана з 14.07.2018 року, 12 грн. - з 07.02.2015 року до 13.07.2018 року, 7 грн. - до 07.02.2015 року. Різний розмір заставної вартості безконтактних карток встановлювався відповідними розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про встановлення тарифів на послуги з перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі руху».

Товарний чек є розрахунковим документом, який підтверджує наявність договірних відносин між пасажиром та КП «Київський метрополітен», в ньому зазначається дата вчинення правочину, заводський номер безконтактної картки, ресурс поїздок, а також її заставна вартість.

Таким чином, за відсутності товарного чеку КП «Київський метрополітен» не має правових підстав для повернення заставної вартості безконтактної картки.

Так, наказом КП «Київський метрополітен» від 25.05.2020 року №184-Н «Про введення в дію Порядку розгляду звернення пасажирів щодо повернення заставної вартості безконтактної картки в сервісних центрах» затверджено та введено в дію відповідний Порядок, яким регламентуються дії з розгляду звернення пасажирів в сервісні центри КП «Київський метрополітен» щодо повернення заставної вартості безконтактної картки (БК) при наявності товарного чеку.

Згідно з п. 1.2 Порядку № 184-Н повернення заставної вартості пасажиру БК здійснюється на підставі особистого звернення пасажира з оформленням заяви за формою, відповідно до Додатка 1 до цього Порядку.

Наказом КП «Київський метрополітен» від 31.05.2021 року №127-Н «Про введення в дію Порядку розгляду звернень пасажирів щодо повернення заставної вартості пластикових безконтактних карток та порядок їх знищення» затверджено та введено в дію відповідний Порядок, а також скасовано Порядок № 184-Н.

У відповідності до п. 1.1. цей Порядок регламентує дії працівників Підприємства з розгляду звернень пасажирів щодо повернення заставної вартості пластикових безконтактних карток (БК, картка безконтактна Milfare Pius S2K з поліграфією) та порядок їх знищення в дільниці забезпечення засобами оплати проїзду, при наявності оригіналу товарного чеку (чек) на придбання БК та проведення знищення отриманих БК з оформленням Акта про знищення БК.

Пунктом 1.2. Порядку № 127-Н визначено, що повернення заставної вартості БК пасажиру здійснюється у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів за реквізитами, зазначеними в Заяві, згідно особистого звернення пасажира з оформленням Заяви за формою, відповідно до Додатка 1 до цього Порядку.

Необхідність особистого звернення заявника до сервісного центру з відповідною заявою зумовлена як Порядком № 184-Н, так і Порядком № 127-Н, а також вимогами законодавства щодо обробки персональних даних, які згідно із ст. 2 та п.п. 1,2 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» передбачають наявність згоди суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних, висловленої у письмові формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди.

Водночас, після набрання чинності розпорядження №399 з 01.04.2020 року у зв`язку із припиненням обігу пластикової безконтактної картки та використанням носіїв електронного квитка для оплати проїзду пасажирами, поступово відбулась заміна обладнання на станціях метрополітену в АРМ касира і повернення заставної вартості безконтактних карток здійснювалось в сервісних центрах КП «Київський метрополітен», а починаючи з 01.06.2021 року - в касах станцій метрополітену відсутнє обладнання, яке обслуговувало пластикові безконтактні картки, оскільки відповідно до п. 3.5 Порядку КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» визначено особою, уповноваженою здійснювати справляння плати за транспортні послуги, що надаються та оплачуються з використанням АСОП, а також оператором АСОП.

Згідно із встановленим Порядком за період з травня 2020 року по листопад 2021 року сервісними центрами Підприємства було прийнято у загальній кількості 211 шт. заяв про повернення заставної вартості пластикової безконтактної картки від пасажирів, які разом з заявами надали БК без механічних пошкоджень, деформацій та написів та товарний чек, номер якого відповідає номеру наданої БК, про що зроблено відповідні записи у Журналі реєстрації заяв пасажирів щодо повернення залогової вартості БК.

Проте, позивачем не надано жодного доказу, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких подано позов, відповідно до Порядку № 184-Н, Порядку № 127-Н та вимогам законодавства зверталися до підприємства із заявами про повернення заставної вартості безконтактних карток, а тому їх твердження, що КП «Київський метрополітен» відмовився повертати заставну вартість безконтактної картки для оплати проїзду, зокрема за №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_2 , НОМЕР_8 , суперечать обставинам справи.

Щодо принципу дії закону у часі щодо придбання пластикової БК за встановленою заставною вартістю та повернення останньої, то фактично позивач оспорює дії виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), вчинені шляхом прийняття ним в межах його повноважень відповідних розпоряджень, з якими корелюються встановлені підприємством Порядки № 184-Н і № 127-Н щодо повернення заставної вартості карток.

Щодо зайвих витрат, на думку позивача, часу споживача та адекватність механізму надання йому послуг з боку відповідача, тобто неналежну, як вважає позивач, якість та обслуговування, то таких обставин не встановлено, вони викладені гіпотетично та до визначення нечесною підприємницької практики не відносяться.

Дійсно, нечесна підприємницька практика забороняється.

При цьому, підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про:

1) основні характеристики продукції, такі як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару;

2) гарантійний строк та гарантійне обслуговування продукції;

3) будь-які застереження щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції;

4) спосіб продажу, ціну або спосіб розрахунку ціни, наявність знижок або інших цінових переваг;

5) умови оплати, доставки, виконання договору купівлі-продажу;

6) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті;

7) місце розташування і повну назву продавця, а в разі потреби - місце розташування і повну назву особи, від імені якої виступає продавець;

8) характер, атрибути та права продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди;

9) небезпеку, що загрожує споживачу у зв`язку з покупкою та/або використанням продукції;

10) права споживача, у тому числі право відмовитися від продукції (для відповідних видів товарів, робіт і послуг), право на заміну продукції або відшкодування збитків.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Підприємницька практика, яка істотно спотворює або може істотно спотворити економічну поведінку лише чітко визначеної (окремої) групи споживачів, особливо вразливих до такої діяльності через їх розумові або фізичні вади, вік чи довірливість, у разі якщо продавець мав об`єктивну можливість передбачити їх поведінку та особливості, має оцінюватися з точки зору середньостатистичного представника такої групи, а також з урахуванням припущення, що, зважаючи на викладені обставини, можливість здійснити свідомий і компетентний вибір відсутня і споживач помиляється при вчиненні правочину щодо обставин, які мають істотне значення.

Слід зауважити, що у випадках, коли громадяни стають жертвами нечесної підприємницької практики, і використали усі способи захисту своїх порушених прав, проте право так і не було відновлено, є сенс звертатися до суду, зокрема, із позовами щодо визнання правочину недійсним. В такому випадку необхідно довести, що правочин вчинений із використанням нечесної підприємницької практики.

Між тим, в чому саме полягає порушення прав споживачів та які дії саме підприємства суперечать положенням Закону України «Про захист прав споживачів», внаслідок яких було здійснення підприємством, нібито, нечесної підприємницької практики, позивачем не викладено.

Відповідно до ст.ст. 77-81 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи, і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Фактичні ж обставини справи не свідчать про те, що дії підприємства вчинені з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та містять ознаки нечесної підприємницької діяльності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 16, 202, 205, 207 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Правилами надання населенню послуг з перевезень міським електротранспортом, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2004 року № 1735, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 16, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову Всеукраїнської громадської організації «Фінансова грамота України», подана в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до Комунального підприємства «Київський метрополітен» про визнання дій протиправними та нечесною підприємницькою практикою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: