КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/678/2022
справа №361/2083/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

Розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою Крилової Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2021 року, постановлене суддею Сердинським В.С. у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И Л А :

У березні 2021 року позивач АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 02 червня 2017 року та підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в заяві. Банком було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом 4000,00 грн. та надано відповідачу у користуванні кредитну картку, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 20 000,00 грн. Банк зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, надав кредитні кошти. У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 22 лютого 2021 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 23 836 грн. 90 коп., яка складається з: 18 707,13 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 5 129,77 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом, 0,00 грн. заборгованості за комісією, 0,00 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. З цих підстав позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 23836 грн. 90 коп., а також судові витрати в розмірі 2270 грн.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 02 червня 2017 року в розмірі 18 707,13 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн.

Не погодившись із рішенням суду, 23.11.2021 року представник позивача звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ухваливши в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги в цій частині в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін, мотивуючи тим, що в оскаржуваній частині рішення суду є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального права, вказує, що відповідач була належним чином повідомлена про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків та штрафу, оскільки 18.05.2020 року підписала довідку про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту).

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення відсотків та пені, суд першої інстанції виходив з того, що в цій частині позовні вимоги не обґрунтовані належними доказами.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву б/н від 02 червня 2017 року, у зв`язку з чим банком було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом 4000,00 грн. та надано відповідачу у користуванні кредитну картку. 14 липня 2017 року розмір кредитного ліміту збільшився до 20000,00 грн.

14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк».

Позивач у своїй позовній заяві стверджує, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між сторонами договір.

Згідно з наданим розрахунком відповідач має заборгованість перед позивачем, яка станом на 22 лютого 2021 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 23836 грн. 90 коп., яка складається з: 18707,13 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 5129,77 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом, 0,00 грн. заборгованості за комісією, 0,00 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).

У заяві позичальника від 02.06.2017 року процентна ставка не зазначена.

Із Довідки, наданої позивачем, вбачається , що процентна ставка становить 43,20%, 42%, 37,2%, крім того, були зазначені інші реальні річні процентні ставки, яка саме із них була застосована при нарахуванні заборгованості та яким чином вона була погоджена із боржником із матеріалів справи не вбачається (а.с.13-15).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на заборгованість за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на паспорт споживчого кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.05.2020 року відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, в якому підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих виходячи із обраних ним умов кредитування. Паспорт споживчого кредиту, містить умови кредитування для різних кредитних продуктів Універсальна, Універсальна ГОЛД, картка Platinum, картка МС World BlackEdition, картка Visa Signature, картка МС WorldElite, картка Visa Infinite.

Зазначена в цьому паспорті інформація зберігає чинність та є актуальною до 02.06.2020, тобто має тимчасовий характер. Умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з врахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Колегія суддів вважає, що оскільки паспорт споживчого кредиту не містить інформацію щодо реальної річної процентної ставка та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, із поданого паспорта споживчого кредиту не встановлено, який саме тип кредитного продукту, сплату процентів за користування кредитними коштами відповідачем прийняті, як і не містить такої інформації вказана анкета-заява з посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору, тому даний доказ є необґрунтованим.

Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг.

А відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності вимог банку про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 18 січня 2022 року.

Суддя - доповідач:

Судді: