ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/626/22 Справа № 202/1481/20 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп

на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року

по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп, заінтересована особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцов Ігор Вікторович, на постанову про відкриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп (далі ТОВ ФК Дніпрофінансгруп), заінтересована особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцов Ігор Вікторович, на постанову про відкриття виконавчого провадження.

Скарга мотивована тим, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2014 року позовні вимоги ПАТ Банк Фінанси та Кредит до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ Банк Фінанси та Кредит заборгованість за кредитним договором № 092/07-ФЛ/13 від 16.11.2007 року станом на 15.09.2014 року в розмірі 291 164,75 грн., яка складається із: строкової заборгованості по основному боргу кредиту 7 356,18 доларів США (що з курсом НБУ станом на 15.09.2014 року еквівалентно 94 917,53 грн.); простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 4 911,94 доларів США (що з курсом НБУ станом на 15.09.2014 року еквівалентно 63 379,25 грн.); строкової заборгованості по відсоткам 258,65 доларів США (що з курсом НБУ станом на 15.09.2014 року еквівалентно 3 337,39 грн.); простроченої заборгованості по відсоткам 6 163,68 доларів США (що з курсом НБУ станом на 15.09.2014 року еквівалентно 79 530,58 грн.); пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам з 15.09.2013 року по 15.09.2014 року 50 000,00 грн. Також, стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ Банк Фінанси та Кредит сплачений судовий збір в розмірі 1 827,00 грн. з кожного.

На виконання зазначеного рішення 01.04.2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчі листи № 0417/7492/2012 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суми боргу.

Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлений до 17.03.2016 року.

Ухвалою Індустріального суду м. Дніпропетровська від 24.01.2019 року було замінено стягувача ПАТ Банк Фінанси та Кредит його правонаступником ТОВ ФК Дніпрофінансгруп у виконавчих листах № 0417/7492/2012, виданих 01.04.2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська на виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2014 року по цивільній справі за позовом ПАТ Банк Фінанси та Кредит до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з переходом до ТОВ ФК Дніпрофінансгруп всіх прав та обов`язків на підставі договору про відступлення прав вимоги від 11.10.2018 року.

27 лютого 2020 року представник скаржника ознайомився з виконавчим провадженням № 58750701, відкритим приватним виконавцем Щевцовим І.В. з примусового виконання виконавчого листа № 0417/7492/2012, виданого 01.04.2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська.

З матеріалів зазначеного виконавчого провадження йому стало відомо, що 28.03.2019 року ТОВ ФК Дніпрофінансгруп звернулося до приватного виконавця Щевцова І.В. із заявою про примусове виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2014 року у справі № 0417/7492/2012.

Відповідно до відмітки на оригіналі виконавчого листа, 04.10.2016 року зазначений виконавчий лист було повернуто на підставі пункту 2 статті 47 Закону України Про виконавче провадження, виконавчий лист не містить відбитку печатки виконавчої служби.

Скаржник вважав, що повернення виконавчого листа відбулось з порушенням вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року (в редакції, що діяла на момент повернення виконавчого листа), що за своїм наслідком призвело до того, що на теперішній час неможливо встановити у якій виконавчій службі здійснювалось виконавче провадження вказаного виконавчого листа, чи пред`являвся виконавчий лист до виконання в межах встановленого строку і чи відкривалось виконавче провадження.

Оскільки виконавчий лист було оформлено з порушенням вимог вказаної Інструкції і відсутні належні докази пред`явлення виконавчого листа до виконання протягом встановленого у виконавчому листі строку, у приватного виконавця Щевцова І.В. не було підстав для відкриття виконавчого провадження.

Ураховуючи викладене, скаржник просив суд визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова І.В. від 29.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58750701 з примусового виконання виконавчого листа № 0417/7492/2020, виданого 01.04.2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2021 року скаргу задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова І.В. про відкриття виконавчого провадження № 58750701 з примусового виконання виконавчого листа № 0417/7492/2012, виданого 01.04.2015 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська.

В апеляційній скарзі ТОВ ФК Дніпрофінансгруп, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги ТОВ ФК Дніпрофінансгруп, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

02 травня 2022 року від представника ТОВ ФК Дніпрофінансгруп адвоката Клещ О.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що на даний час на підставі Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану № 2120-ІХ від 15.03.2022 року, що набрав чинності 17.03.2022 року, товариству встановлено пряму тимчасову заборону своєї діяльності.

Заява до задоволення не підлягає, оскільки в силу положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі Смірнова проти України).

Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції установлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2014 року позовні вимоги ПАТ Банк Фінанси та Кредит до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ Банк Фінанси та Кредит заборгованість за кредитним договором № 092/07-ФЛ/13 від 16.11.2007 року станом на 15.09.2014 року в розмірі 291 164,75 грн., яка складається із: строкової заборгованості по основному боргу кредиту 7 356,18 доларів США (що з курсом НБУ станом на 15.09.2014 року еквівалентно 94 917,53 грн.); простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 4 911,94 доларів США (що з курсом НБУ станом на 15.09.2014 року еквівалентно 63 379,25 грн.); строкової заборгованості по відсоткам 258,65 доларів США (що з курсом НБУ станом на 15.09.2014 року еквівалентно 3 337,39 грн.); простроченої заборгованості по відсоткам 6 163,68 доларів США (що з курсом НБУ станом на 15.09.2014 року еквівалентно 79 530,58 грн.); пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам з 15.09.2013 року по 15.09.2014 року 50 000,00 грн. Також, стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ Банк Фінанси та Кредит сплачений судовий збір в розмірі 1 827,00 грн. з кожного.

На виконання зазначеного рішення 01.04.2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчі листи № 0417/7492/2012 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суми боргу.

Згідно відповіді Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпра) № 8024 від 01.04.2021 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 0417/7492/2012, виданого 01.04.2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, 04.10.2016 було завершено на підставі пункту 2 статті 47 Закону України Про виконавче провадження (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними), строк зберігання якого закінчився у відповідності до інструкції.

11 жовтня 2018 року між ПАТ Банк Фінанси та Кредит та ТОВ ФК Дніпрофінансгруп було укладено договір про відступлення права вимоги за договором кредиту № 092/07-ФЛ/13, укладеним 16.11.2007 року між ПАТ Банк Фінанси та Кредит та ОСОБА_1 . За вказаним договором первісний кредитор відступив права вимоги на користь ТОВ ФК Дніпрофінансгруп разом з усіма додатками до нього (у тому числі графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами та договорами забезпечення, а саме договором поруки № 092/07/02/13 від 16.11.2007 року, який укладений з ОСОБА_2 . Наведене зумовило ТОВ ФК Дніпрофінансгруп звернутись до суду з відповідною заявою про заміну стягувача у виконавчому листі.

Ухвалою Індустріального суду м. Дніпропетровська від 24.01.2019 року було замінено стягувача ПАТ Банк Фінанси та Кредит його правонаступником ТОВ ФК Дніпрофінансгруп у виконавчих листах № 0417/7492/2012, виданих 01.04.2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська на виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2014 року по цивільній справі за позовом ПАТ Банк Фінанси та Кредит до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з переходом до ТОВ ФК Дніпрофінансгруп всіх прав та обов`язків на підставі договору про відступлення прав вимоги від 11.10.2018 року.

Згідно інформації, що міститься на сайті https://minjust.gov.ua (Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень) наявна інформація щодо відкриття виконавчого провадження за № 58750701 щодо стягнення коштів з ОСОБА_1 постанова про відкриття виконавчого провадження від 29.03.2019 року.

Відповідно до відмітки на оригіналі виконавчого листа, 04.10.2016 року зазначений виконавчий лист було повернуто на підставі пункту 2 статті 47 Закону України Про виконавче провадження, виконавчий лист не містить відбитку печатки виконавчої служби.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що повернення виконавчого листа відбулось з порушенням вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року (в редакції, що діяла на момент повернення виконавчого листа), що за своїм наслідком призвело до того, що на теперішній час неможливо встановити у якій виконавчій службі здійснювалось виконавче провадження вказаного виконавчого листа, чи пред`являвся виконавчий лист до виконання в межах встановленого строку і чи відкривалось виконавче провадження.

Оскільки виконавчий лист було оформлено з порушенням вимог Інструкції і відсутні належні докази пред`явлення виконавчого листа до виконання протягом встановленого у виконавчому листі строку, у приватного виконавця Щевцова І.В. не було підстав для відкриття виконавчого провадження.

Проте, колегія суддів з такими висновками суду погодитися не може, зважаючи на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Із наведеними конституційними положеннями кореспондується частина перша статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 року в справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27.01.2010 року № 3-рп/2010 в справі № 1-7/2010 вказав, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 року (заява № 40450/04) право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України від 21.04.1999 року № 606-XIV Про виконавче провадження (далі Закон № 606-XIV, тут і надалі по тексту в редакції, чинній на момент набрання законної сили рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2014 року у справі № 0417/7492/2012) було визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Подібні положення викладено у статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі Закон № 1404-VIII).

Щодо порушенням вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року (в редакції, що діяла на момент повернення виконавчого листа) (далі Інструкція).

Розглядаючи скаргу, суд першої інстанції встановив, що на виконавчому листі № 0417/7492/2012 міститься відмітка державного виконавця про повернення виконавчого документа 04.10.2016 року, однак вона не містить відбитку печатки виконавчої служби. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність належних доказів пред`явлення виконавчого листа до виконання протягом встановленого у виконавчому листі строку, тому суд вирішив що у приватного виконавця Щевцова І.В. не було підстав для відкриття виконавчого провадження.

Згідно пункту 6 Інструкції під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до абзацу 2 частини 22 Інструкції при закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувану, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Згідно відповіді Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпра) № 8024 від 01.04.2021 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 0417/7492/2012, виданого 01.04.2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, 04.10.2016 було завершено на підставі пункту 2 статті 47 Закону України Про виконавче провадження (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними), строк зберігання якого закінчився у відповідності до інструкції.

Тобто, виконавчою службою підтверджено дійсність проставленої відмітки державним виконавцем на виконавчому листі про дату завершення виконавчого провадження 04.10.2016 року.

Таким чином, відсутність на виконавчому листі відбитку печатки виконавчої служби, яка має скріпляти підпис виконавця, може бути ознакою невиконання посадових обов`язків державним виконавцем щодо оформлення матеріалів виконавчого провадження, проте її відсутність (чи наявність) не є критерієм та підставою для встановлення наявності чи відсутності факту переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність факту переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання через відсутність на виконавчому листі відбитку печатки виконавчої служби.

Щодо дотримання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 606-XIV (був чинним на момент видачі виконавчого листа у справі № 0417/7492/2012) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 23 Закону № 606-XIV встановлено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Частиною першою статті 12 Закону № 1404-VIII зазначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Частиною п`ятою статті 12 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (постанова Верховного Суду України від 05.10.2016 року у справі № 910/18165/13).

Судом апеляційної інстанції установлено, що постановою державного виконавця Індустріального ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області від 04.10.2016 року за виконавчим провадженням № 47732702 виконавчий лист № 0417/7492/2012, виданий 01.04.2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, був повернутий стягувачу на підставі пункту 2 статті 47 Закону України Про виконавче провадження (а.с.80).

Дана постанова містить відбиток печатки Індустріального ВДВС та підпис начальника даного відділу.

Дана постанова того ж дня 04.10.2016 року була направлена на адресу ПАТ Банк Фінанси та Кредит (попереднього стягувача) із супровідним листом, підписаним начальником відділу, за вих. № 15491/0540/1.

Згідно відповіді Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпра) № 24055 від 29.05.2020 року, з 05.06.2015 року по 04.10.2016 року у відділі перебувало виконавче провадження № 47732702 з примусового виконання виконавчого листа № 0417/7492/2012, виданого 01.04.2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з боржника на користь ПАТ Банк Фінанси та Кредит боргу в розмірі 292 991,75 грн. (а.с.81).

Отже, встановивши, що виконавчий лист № 0417/7492/2012 був повернутий стягувачу 04.10.2016 року, колегія суддів приходить до висновку, що строк для його повторного пред`явлення до виконання відповідно до закону встановлюється у три роки, тобто до 04.10.2019 року.

Отже, за заявою стягувача (ТОВ ФК Дніпрофінансгруп) вдруге 29.03.2019 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 0417/7492/2012 від 01.04.2015 року було відкрите із дотриманням вимог 12 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року № 1404-VIII.

Посилання скаржника та суду першої інстанції на застосування Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 року № 606-XIV, є помилковим, такими, що не відповідають частині першій статті 5 ЦК України, якими врегульовано положення, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 4 частини першої статті 376 ЦПК України).

Частиною другою статті 376 ЦПК України встановлено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ТОВ ФК Дніпрофінансгруп задовольнити, ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі статті 141 ЦПК України, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК Дніпрофінансгруп підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору, сплаченого останнім за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 270,00 грн.

Керуючись ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп, заінтересована особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцов Ігор Вікторович, на постанову про відкриття виконавчого провадження відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко