Справа № 404/5314/20
Номер провадження 2/404/1510/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Московенка В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк (місцезнаходження: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок № 1 Д, ), до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Акціонерне товариство комерційній банк «ПриватБанк» у вересні 2020 року звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості. Позов мотивований тим, що 09.11.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір б/н, за яким відповідач отримала кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Однак, ОСОБА_1 взятого на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 15.06.2020 року має заборгованість в розмірі 64380,30 грн., з яких: 49950,29 грн. заборгованість за тілом кредита, в тому числі 20,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита, 49930,29 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита, 14430,01 заборгованість за простроченими відсотками.

Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та має заборгованість, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача заборогованісті за кредитним договором №б/н від 09.11.2007 року у розмірі 64380,30 грн.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 жовтня 2020 року позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.47).

На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 жовтня 2020 року позивачем подано заяву (вх. № 36104 від 29.10.2020 року), якою недоліки вказані в ухвалі судді від 15.10.2020 року уснуто (а.с. 48-51).

У зв`язку з чим, ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 30 жовтня 2020 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 52).

Представником відповідача через канцелярію Кіровського районного суду міста Кіровограда подано відзив (вх. № 26512 від 16.07.2021 року) на позовну заяву, згідно якого відповідачем позовні вимоги не визнано посилаючись на те, що в заяві від 09 листопада 2007 року, клієнт раніше ідентифікований за рахунком/карткою № НОМЕР_2 - ОСОБА_1 діюча на підставі вільного волевиявлення просила відкрити рахунок і надати банківські послуги. Як вбачається з розділу «кредитна картка» в ній зазначена наступна інформація: тип карти: НОМЕР_3 , валюта: гривня; тип кредитного ліміту: фінансовий; сума кредитного ліміту: 250 грн.; базова процентна ставка: 22,8 процента із розрахунку 360 днів на рік; розмір комісії за кредитне обслуговування: 1% від суми заборгованості; строк дії кредитного ліміту - відповідає строку дії карти; порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може відбуватися як шляхом внесення коштів на карту клієнта так і шляхом списання банком коштів з дебетної картки № НОМЕР_2 . В розділі «відмітки банку» є наявним підпис посадової особи, уповноваженої за дорученням на надання послуг Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та підпис спеціаліста яким проведена ідентифікація клієнта. Також є заповненою графа номер картки: НОМЕР_4 . Відповідач зазначає, що в заяві № від 04.11.2007 року не міститься інформації про «вид карти» - Універсальна, яку (за позицією позивача) отримала відповідач, строку (терміну) її дії, номеру рахунку, з якого будуть використовуватись кошти, не міститься інформації (у зв`язку з її отриманням картки) ознайомлення клієнта і з Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку (в редакції, що діяла на момент підписання заяви). В додатках до позовної заяви позивачем надано копію паспорту на ім`я - ОСОБА_1 , який виданий 06.11.2017 року - майже через 10 років після дати заповнення заяви від 09 листопада 2007 року. Відповідач вважає за необхідне повідомити, що відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_5 виданого Фортечним районним у місті Кропивницькому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінила ім`я, про що 26.09.2017 року складено відповідний актовий запис №103. Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені ОСОБА_3 . Розбіжності між прізвищами позичальника « ОСОБА_4 », а з 26.09.2017 року « ОСОБА_5 » позивач не повідомляє. Також, відповідно до довідки (без номеру і дати) співробітником банку, якого неможливо ідентифікувати за прізвищем надано інформацію, що за кредитним договором №б/н (без зазначення дати договору та інформації щодо позичальника), надані наступні кредитні картки : НОМЕР_4 - дата відкриття 09.10.2007; термін дії 10/11 (інформація щодо номеру даної карти є ідентичною з номером зазначеним в заяві НОМЕР_6 від 09 листопада 2007року; НОМЕР_7 - дата відкриття 14.12.2015; термін дії 06/17; НОМЕР_8 - дата відкриття 10.08.2017; термін дії 06/21. Обставини щодо дат відкриття двох інших карток в період з 2015 по 2017 pоки, та їх зв`язок із заявою від 09.11.2007 року по якій, клієнт раніше ідентифікований за рахунком/карткою № НОМЕР_2 - ОСОБА_5 (прізвище, яке змінене лише 26.09.2017 року) ОСОБА_6 позивачем не надається. В сукупності вищезазначені обставини спростовують доводи позивача, що 09 листопада 2007 року відповідач звернулася із заявою про отримання банківських послуг безпосередньо направлених на отримання кредиту, а також обставини, що в процесі користування кредитним рахунком не надала банкові грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Із змісту заявлених позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача, заборгованість за тілом кредиту - 49950,29грн, в тому числі 20,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту та заборгованість за простроченим тілом кредиту - 49930,29 грн., які співвідносяться як загальне й окреме. В додатках до позовної заяви позивачем надано: розрахунок заборгованості за договором №б/н від 09.11.2007 року станом на 31.05.2015 року; розрахунок заборгованості за договором №б/н від 09.11.2007 року станом на (дата не зазначена); розрахунок заборгованості за договором №б/н від 09.11.2007 року станом на 15.06.2020 року, які відповідач вважає не належними доказами у справі, так як вони не підтверджують надання банківських послуг у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку який в подальшому було збільшено до 39000,00 грн., а також використання «кредитних» коштів відповідачем з 09.11.2007 року по 15.06.2020 року (як зазначається в підставах позову). Відтак відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 75-90).

Разом з відзивом на позов представником відповідача подано до суду заяву про застосування строку позовної давності, в обгрунтування якої відповідач зазначає, що позивачем як доказ обгрунтування позову зокрема надано до суду інформацію, що за кредитним договором б/н (без зазначення дати договору та інформації щодо позичальника), надані настпуні кредитні картки: НОМЕР_4 дата відкриття 09.10.2007 термін дії 10/11 (інформація щодо номеру картки є ідентичною з номером зазначеним в заяві від 09.11.2007 року). З позовом позивач звернувся до суду 03.09.2020 року, тобото з пропуском строку позовної давності, майже через 9 років (а.с. 91-96).

Представником позивача через канцелярію суду подано відповідь (вх. № 28370 від 02.08.2021 року) на відзив, в якій позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.11.2007 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 09.11.2007 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Відповідач приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції"). Виписку по картковому рахунку та розрахунок заборгованості позивач вважає належними та допустимими доказами по справі. Вказані документи підтверджують чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення відповідача до банку з метою подальшого укладення договору. Крім того 14.12.2015 року та 10.08.2017 року відповідач звернулась до банку з заявою про перевипуск карти, тобто надання карти з новим строком дії. 22.03.2016 року відповідач здійснила погашення заборгованості в розмірі 200,00 грн., вже на перевипущену карту № НОМЕР_7 , а 11.07.2019 року відповідач здійснила погашення заборгованості в розмірі 3600,00 грн., вже на перевипущену карту № НОМЕР_8 . Щодо строку позовної давності позивач зазначає, що відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні. Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 06.2021 року (довідка про видачу кредитних карт). Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 31.08.2020 року, тобто до спливу строку позовної давності, а відтак позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 99-111).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25 січня 2022 року продовжено відповідачеві ОСОБА_1 процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву, та продовжено позивачу Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» процесуальний строк для подання відповіді на відзив та враховано подані заяви по суті справи при її вирішенні (а.с.118).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах позовної заяви міститься клопотанння про розгляд справи за відсутності представника відповідача (а.с. 41).

Відповідач в судове засідання не з`явилась, представником відповідача подано до суду зяаву (13883 від 25.05.2022 року) про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника, у задоволенні позову просять відмовити в повному обсязі.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши доводи сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідно до заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 09.11.2007 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок № НОМЕР_4 у розмірі 250,00 грн., з базовою процентною ставкою 22,8% з розрахунку 360 днів на рік, з розміром комісії за кредитне обслуговування 1% від суми заборгованості. Відповідач ознайомилась і погодилась з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг, про що засвідчила підписом (а.с 13).

Згідно довідки про умови кредитування «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вказані умови кредитування, за якою визначена базова відсоткова ставка 2,5 % щомісячно, нараховується на залишок заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів у році, з розміром щомісячних платежів (включаючи сплату за використання кредитних коштів в звітньому періоді) 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн. і не більше залишку заборгованості. Відповідач ознайомилась з даними умовами кредитування, про що засвідчила підписом на вказаній довідці (а.с.14).

На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 09.11.2007 року відповідачу на картковий рахунок рахунок № НОМЕР_4 починаючи з 09.11.2007 року встановлено кредитний ліміт в сумі 250,00 грн., починаючи з 22.03.2008 року кредитний ліміт відповідача збільшено до 1500,00 грн., починаючи з 05.11.2008 року кредитний ліміт відповідача зменшено до 500,00 грн., починаючи з 22.10.2011 року кредитний ліміт відповідача становить 0 грн., а починаючи з 26.09.2013 року кредитний ліміт відповідача збільшено до 2000,00 грн., станом на 30.12.2014 року кредитний ліміт відповідача становив 0 грн., а починаючи з 06.01.2016 року кредитний ліміт відповідача збільшено до 4000,00 грн., починаючи з 11.02.2016 року кредитний ліміт відповідача знову збільшено до 15000,00 грн., починаючи з 05.12.2017 року кредитний ліміт відповідача збільшено до 28000,00 грн., а починаючи з 28.03.2018 року кредитний ліміт відповідача зменшено до 14390,00 грн., починаючи з 28.03.2018 року кредитний ліміт відповідача зменшено до 10000,00 грн., а починаючи з 28.03.2018 року кредитний ліміт відповідача збільшено до 20000,00 грн., починаючи з 27.06.2018 року кредитний ліміт відповідача збільшено до 39000,00 грн., а починаючи з 20.02.2019 року кредитний ліміт відповідача зменшено до 34100,00 грн., та станом на 03.03.2020 року кредитний ліміт відповідача становив 0 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1 (а.с. 12).

Згідно наданої позивачем довідки відповідачу на підставі кредитного договору б/н були надані наступні кредитні картки: № НОМЕР_4 дата відкриття 09.10.2007, термін дії до 10/11; № НОМЕР_7 дата відкриття 14.12.2015 року, термін дії 06/17; № НОМЕР_8 дата відкриття 10.08.2017 року, термін дії 06/21 (а.с.11).

З розрахунку здійсненого по кредитному договору б/н від 09.11.2007 року станом на 15.06.2020 року має заборгованість в розмірі 64380,30 грн., з яких: 49950,29 грн. заборгованість за тілом кредита, в тому числі 20,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита, 49930,29 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита, 14430,01 заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 4-10).

Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша сттаті 1055 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 та частини першої статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 634 Цивільного кодексу України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина перша статті 629 Цивільного кодексу України).

Отже, укладений відповідно до закону договір є обов`язковим для його сторін і створює для них цивільні права та обов`язки, що виливає зі змісту статей 11, 629 Цивільного кодексу України.

Зі змісту статтей 1048, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України вбачається, що кредитний договір є консенсуальним, двостороннім та відплатним.

Зобов`язання з кредитного договору передбачає єдиний обов`язок боржника повернути кредит у повному розмірі та сплатити проценти за користування кредитом.

Згідно з частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За нормами статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 Цивільного процесуального кодексу України).

Отже 09 листопада 2007 року сторони по справі уклали кредитний договір, на підставі якого відповідачу булла надана кредитна картака за № НОМЕР_4 , на яку відповідачем було встановлено кредитний ліміт 250,00 грн., який в подальшому збільшувався та станом на 06.01.2016 року становив 4000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 33-38).

Суд погоджується з доводами відповідача, що згідно наданих позивачем доказів не не підтверджено користування ОСОБА_1 кредитними коштами встановленими позивачем на вищевказаний рахунок. З зазначеної виписки вбачається лише встановлення Акціонерним товариством комерційний банк Приватбанк кредитного ліміту відповідачу на зазначену карту, при цьому не має жодного випадку використання відповідачем для отримання кредитних коштів картки № НОМЕР_4 .

Доведення умов кредитування і наявності заборгованості у відповідача є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленому у статті 12 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивачем на підтвердження обгрунтування позовних вимог зокрема долучено довідку про надання відповідачу на підставі кредитного договору б/н наступні кредитні картки: № НОМЕР_4 дата відкриття 09.10.2007, термін дії до 10/11; № НОМЕР_7 дата відкриття 14.12.2015 року, термін дії 06/17; № НОМЕР_8 дата відкриття 10.08.2017 року, термін дії 06/21.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що всі зазначені вище картки були отриманні відповідачем на виконання умов договору від 09 листопада 2007 року, саме на підставі якого позивачем і подана до суду позовна заява.

Позивач у своїй відповіді на відзив зазначив щодо перевипуску кредитних карток у зв`язку із закінченням їх дії, при цьому залишається не зрозумілим якщо строк дії кредитної картки № НОМЕР_4 закінчився у жовтні 2011 року, та на підставі цього позивачем було перевипущено відповідачу інші кредитні картки, то яким чином позивачем продовжувалось списання з зазначеної картки строк дії якої закінчився ще у 2011 році, на протязі 2015-2020 року відсотків за користування кредитом, пені та штрафів.

Враховуючи вищевикладене, оскільки тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача, а позивачем в свою чергу не надано до суду належних доказів використання відповідачем кредитних коштів наданих їй згідно договору б/н від 09.11.2007 року, не доведено позивачем і взаємозв`язок між кредитним договором б/н від 09.11.2007 року, на підставі якого подано позов, та картками № НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , суд приходить до висновку про відмову Акціонерному товариству комерційний банк Приватбанк у задовленні позовних вимог в повному обсязі.

Також відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності.

В силу вимог статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом) встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається у статті 261 Цивільного кодексу України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Отже, судом взято до уваги, що поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами Цивільного кодексу України мають різний зміст.

Відповідно до частини першої статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 Ц ивільного кодексу України).

За частинами першою-другою статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 Цивільного кодексу України, за частиною першою якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього.

Відповідно до наданої позивачем довідки, термін дії отриманої відповідачем картки № № НОМЕР_4 встановлено до 10/11; картки № НОМЕР_7 встановлено до 06/17; № НОМЕР_8 встановлено до 06/21.

Повертаючись до відсутності у матеріалах справи належних доказів видачі відповідачу карток № НОМЕР_7 та № НОМЕР_8 саме у порядку виконання кредитного договору від 09 листопада 2011 рок та не надання позивачем послуги в межах реалізації іншого банківського продукту, суд вважає обгруноваеним зверення відповідача щодо застосування строків позовної давності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелює можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін шляхом збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у даній справі сторони строк кредитного договору окремо не визначили, а погодили строк дії кредитних карток. Термін закінчення кредитування відповідача триває до останнього дня жовтня місяця 2011 року. Відтак, у межах строку кредитування - до 30 жовтня 2011 року відповідач мав право користуватися кредитними коштами, а з 01 листопада 2011 року у відповідача виник обов`язок, незалежно від пред`явлення вимоги позивачем, повернути банку всю заборгованість за договором.

Отже, саме з 01 листопада 2011 року починається відлік перебігу позовної давності для вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, що триває до 01 листопада 2014 року. Позивач звернувся до суду з позовом у даній справі 03 вересня 2020 року, тобто після спливу строку позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 Цивільного кодексу України).

Втім, виходячи з вимог статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості.І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з відповідачем щодо пропуску позивачем строку позовної давності, однак оскільки заборгованість за кредитним договором б/н від 09.11.2007 року пред`явлена позивачем безпідставно, суд відмовляє у позові з підстави його необґрунтованості.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 207, 251, 252, 253, 257, 261, 267, 526, 530, 610, 611, 626, 627, 628, 629, 631, 634, 638, 1048, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, статтями 4, 7, 10, 11, 13, 57-60, 76-81, 263-265, Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок № 1Д, адреса для листування: 49094, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок № 50, ), до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Судові витрати залишити по фактично понесеними позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повиний текст рішення суду складено 25.05.2022 року.

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда