Ухвала

19 травня 2022 року

м. Київ

справа № 242/3822/19

провадження № 61-9401св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 закриття касаційного провадження в справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Резніков Олександр Григорович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Чепурний Віталій Миколайович, на дії та постанови приватного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та ухвалених судових рішень

У березні 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв представник - адвокат Бойко О. І, звернулася до суду із скаргою на неправомірні дії та постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О. Г. про відкриття виконавчого провадження № 61554806 від 13 березня 2020 року з примусового виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року у справі № 242/3822/19 та подальші вчинені примусові виконавчі дії та винесені постанови в межах виконавчого провадження.

У квітні 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв представник ОСОБА_2 , подала до суду скаргу, в якій вона просила визнати неправомірними дії приватного виконавця Резнікова О. Г. щодо оголошення в розшук, опису та арешті, передачі на зберігання ОСОБА_3 та передачі на зберігання іншому зберігачу представнику державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам») Лелюшок В. В. для реалізації легкового автомобіля марки «Subaru», 2018 року, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . Крім того, просила визнати неправомірними та зобов`язати приватного виконавця скасувати винесені ним в межах виконавчого провадження постанови, а саме: постанову про розшук майна боржника від 19 березня 2020 року, постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 20 березня 2020 року та постанову про передачу майна на зберігання іншому зберігачу від 20 березня 2020 року і зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О. Г. повернути ОСОБА_1 легковий автомобіль марки «Subaru», 2018 року, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 з усіма наявними у зазначеному автомобілі особистими речами ОСОБА_1 .

У квітні 2020 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 , подала до суду скаргу, в якій просила визнати неправомірними дії приватного виконавця Резнікова О. Г. щодо виходу 13 квітня 2020 року за адресою її місця проживання: АДРЕСА_1 та щодо складання акта приватного виконавця від 13 квітня 2020 року про ненадання вільного доступу до квартири та розташованого в ній майна.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 08 вересня 2020 року скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О. Г. в частині передачі на зберігання легкового автомобіля марки «Subaru», 2018 року, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 стягувачу ОСОБА_3 . Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О. Г. в частині передачі на зберігання та подальшої реалізації легкового автомобіля марки «Subaru», 2018 року, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 іншому зберігачу представнику ДП «Сетам» Лелюшок В. В. Визнано неправомірною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О. Г. від 20 березня 2020 року про опис та арешт майна (коштів) боржника в частині передання легкового автомобіля марки «Subaru», 2018 року, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 на зберігання стягувачу ОСОБА_3 . Визнано неправомірною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О. Г. від 20 березня 2020 року про передачу майна на зберігання іншому зберігачу представнику ДП «Сетам». Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О. Г. повернути ОСОБА_1 легковий автомобіль марки «Subaru», 2018 року, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , в частині вимог щодо визнання неправомірними та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О. Г. скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 13 березня 2020 року та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 19 березня 2020 року - закрито. В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Постановою Донецького апеляційного суду від 12 лютого 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О. Г., до якої приєднався ОСОБА_3 , на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 08 вересня 2020 року залишено без задоволення. Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 08 вересня 2020 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Резнікова О. Г. на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 08 вересня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 12 лютого 2021 року у справі № 242/3822/19 відмовлено на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України.

Узагальнені доводи вимог касаційної скарги та аргументи інших учасників справи

У березні 2021 року ОСОБА_3 , через свого адвоката Воротиленка О. С., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 08 вересня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 12 лютого 2021 року в частині задоволення скарги ОСОБА_1 та в цій частині ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні скарги.

Підставами касаційного оскарження заявник зазначає порушення судом норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 30 серпня 2018 року в справі № 916/4106/14.

У жовтні 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із заявою про закриття касаційного провадження, посилаючись на те, що зазначена касаційна скарга повністю повторює за своїм змістом, доводами, підставами та вимогами вже розглянуту Верховним Судом касаційну скаргу представника приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О. Г. - Бугая Д. В. на ті ж самі судові рішення - не містить інших підстав або нових обставин.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 25 ЦПК України Верховний Суд переглядає в касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

Право касаційного оскарження передбачене статтею 389 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Частина друга цієї статті передбачає, що суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 405 ЦПК України, якщо касаційна скарга надійшла до суду касаційної інстанції після закінчення касаційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час касаційного розгляду справи, суд касаційної розглядає відповідну скаргу за правилами Глави 2 (Касаційне провадження) ЦПК України.

Суд касаційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час касаційного розгляду справи за касаційною скаргою іншої особи (частина четверта статті 405 ЦПК України).

Суд відмовляє у відкритті провадження за касаційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час касаційного розгляду справи за касаційною скаргою іншої особи (частина п`ята статті 405 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17, провадження № 14-53цс19, сформувала правовий висновок, згідно з яким, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, тому у зв`язку з цим касаційне провадження у справі необхідно закрити.

Наведений правовий висновок підлягає застосуванню судом до процесуальних правовідносин, які з огляду на таке.

Проаналізувавши зміст касаційної скарги представника ОСОБА_3 - адвоката Воротиленка О. С., доводи якої вже були предметом дослідження під час розгляду касаційної скарги приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О. Г., Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги представника ОСОБА_3 - адвоката Воротиленка О. С. (щодо неврахування судами поперелніх інстанцій висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 30 серпня 2018 року в справі № 916/4106/14; щодо безпідставності висновків судів попередніх інстанцій про ототожнення опису, арешту та передачі на зберігання заставленого майна із його реалізацією; щодо безпідставності висновків судів попередніх інстанцій, про порушення приватним виконавцем закону на час вчинення виконавчої дії (опису та арешту майна; щодо висновків судів попередніх інстанцій про незаконність арешту й опису майна через наявність у автомобіля марки «Субару» статусу заставного, тобто з посиланням на частину першу статті 51 Закону України «Про виконавче провадження»; щодо відсутності згоди на реалізацію предмета застави від обтяжувача автомобіля - ПАТ АБ «Укргазбанк», який має пріоритетне право на задоволення своїх вимог перед іншими обтяжувачами) були предметом дослідження під час розгляду касаційної скарги приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О. Г.

Інших доводів касаційна скарга представника ОСОБА_3 - адвоката Воротиленка О. С. не містить, наведені доводи зазначеної касаційної скарги аналогічні доводам касаційної скарги приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О. Г.

Отже, оскільки 14 квітня 2021 року під час розгляду касаційної скарги приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О. Г. по справі № 242/3822/19 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 08 вересня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 12 лютого 2021 року Верховний Суд розглянув доводи, на які посилається у поданій 16 березня 2021 року касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - адвоката Воротиленка О. С., касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Воротиленка О. С. на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 08 вересня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 12 лютого 2021 року слід закрити з тих підстав, що касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково.

Відповідно до частини другої статті 396 ЦПК України про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 закриття касаційного провадження задовольнити.

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 , подану адвокатом - Воротиленком Олександром Сергійовичем, на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 08 вересня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 12 лютого 2021 року закрити.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун