Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 936/50/22
Провадження № 2/936/70/2022
25.05.2022 смт. Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області у складі
головуючого - судді Павлюк С.С.
з участю секретаря с/з Собран Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Воловецької селищної ради Мукачівського району, про позбавлення батьківських прав, -
позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що 10.10.2015 між нею та відповідачем, було укладено
шлюб. Від спільного подружнього життя народилася дочка ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 10.07.2019 шлюб розірвано. На даний час позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема, не забезпечує необхідним харчування, медичним доглядом, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Таким чином, відповідач, покладених на нього законом обов`язків не виконує, не бере матеріальної, грошової (крім сплати аліментів ) або будь-якої іншої участі у вихованні дочки. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Малолітня дочка перебуває на реабілітації в Центрі розвитку дитини "Янголятко" та потребує значних витрат на проїзд та оплату занять з психологом та мікрополяризацію. Зазначені факти можна розцінювати як ухилення від виховання дитини та свідомого нехтування своїми батьківськими обов?язками.
В судове засідання позивач не з?явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю.
Представник третьої особи - служба у справах дітей Воловецької селищної ради Мукачівського району на розгляд справи не з?явилася, скерувала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечує.
Відповідач в судове засідання також повторно не з`явився, свого відношення до позову не направив, причини його неявки суду невідомі, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.Тому суд вважає, що слід згідно ст.280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_5 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 30.03.2018).
Як вбачається із рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 10.07.2019, яке набрало законної сили 12.08.2019, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано.
Відповідно до свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_2 від 17.09.2019, позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище з " ОСОБА_6 " на " ОСОБА_7 ".
Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Так, згідно висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який затверджений рішенням виконавчого комітету Воловецької селищної ради Закарпатської області №216 від 22.12.2021 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із ухиленням батька від виконання батьківських обов`язків, що не суперечить інтересам неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В силу вимог ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно із вимогами ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Згідно статей 9,1 8 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст.150 СК України.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07.12.2006 у справі «Хант проти України»).
Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений можливості піклуватися про фізичний та духовний розвиток дитини, перешкод у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька у вихованні не було, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки покладені на нього законом.
Отже, на підставі наведеного вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатила 992 грн. 40 коп. судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
З наведених міркувань та керуючись ст.2, 12, 13, 81, 82, 89, 264, 265, 268, 274, 275, 279, 280 ЦПК України, суд, -
позов задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути із ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. на користь позивача ОСОБА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування сторін:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ;
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 ;
третя особа: служба у справах дітей Воловецької селищної ради Мукачівського району, місце знаходження: вул. Пушкіна, №7, смт. Воловець Мукачівський район, Закарпатська область.
Суддя Павлюк С.С.