Справа № 214/1473/22
2-з/214/76/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення заяви про забезпечення позову

25 лютого 2022 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Хомініч С.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, пред`явленої в рамках цивільної справи № 214/1473/22

за позовною заявою ОСОБА_1 ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 1: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Бригіда Володимир Олександрович,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 2: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович,

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду 24.02.2022 з позовною заявою, в якій просить суд, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №34277 від 07.10.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Бригідою В.О., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості.

Ухвалою суду від 25.02.2022 позовна заява залишена без руху, позивачеві надано строк десять днів для усунення недоліків.

Разом з позовом ОСОБА_1 24.02.2022 до канцелярії суду подано заяву про забезпечення позову, яку він обґрунтовує тим, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. перебуває виконавче провадження ВП №67263157 з примусового виконання виконавчого напису №34277, вчиненого 07.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Бригідою В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за кредитним договором №073535-КС-002 від 13.03.2020. Не погоджуючись із вказаним виконавчим написом, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Оскільки спір стосується правомірності виконавчого документа, на підставі якого застосовується стягнення з доходів ОСОБА_1 , задля уникнення неправомірного стягнення коштів з його доходів та усунення перешкод у користуванні майном, ОСОБА_1 просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконання виконавчого напису №34277, вчиненого 07.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості, заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенку Ю.О. та/або будь-яким особам, у тому числі приватним чи державним виконавцям вчиняти дії, направлені на виконання вказаного виконавчого напису.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою ст. 152 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступив від висновку, викладеному у постанові Верховного Суду в складі колегії судів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.08.2020 в справі № 520/9674/19 (провадження № 61-4032св20), де вирішення по суті заяви про забезпечення позову, поданої одночасно із позовною заявою, можливо лише після відкриття провадження у справі. Зазначив, що системне тлумачення ч. 1 ст. 153, ч. 13 ст. 158, ч. 1 ст. 187 ЦПК України, дає можливість дійти висновку, що законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі. Для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно. Першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті. У випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову. У разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

У зв`язку із наведеним вище, заяву про забезпечення позову подано до суду з дотриманням порядку, встановленого ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

В порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи у встановлений законом строк.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 151 ЦПК України, до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання заяви про забезпечення доказів або позову, які подано фізичною особою, становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 496,20 грн.

ОСОБА_1 разом із заявою про забезпечення позову надано клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі пп. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», де від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Однак такі доводи позивача суддя вважає необґрунтованими.

Так, згідно з пп. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнення від сплати судового збору осіб, які мають, зокрема статус учасників бойових дій, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав. Тобто встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.

Разом із цим, виходячи зі змісту заявлених позивачем вимог та предмета позову, яким є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суддя вважає, що спір, який виник між сторонами, не пов`язаний із захистом прав, пов`язаних зі статусом учасника бойових дій. Тому, оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, що не зачіпає порядку надання, обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту особи зі статусом учасника бойових дій, то судовий збір за подання позовної заяви у цій справі підлягає сплаті.

Наведене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду щодо застосування положень пп. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», викладеним, зокрема, у постановах від 09.10.2019 (справа № 9901/311/19) та від 06.05.2020 (справа 9901/70/20).

Крім того, позивачем заявлено вимогу про заборону приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенку Ю.О. та/або будь-яким особам, у тому числі приватним чи державним виконавцям вчиняти дії, направлені на виконання вказаного виконавчого напису.

Суд звертає увагу позивача на те, що згідно п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України окремим видом забезпечення позову є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Таким чином, вимоги позивача, викладені у заяві про забезпечення позову, є такими, що не відповідають видам забезпечення позову, встановленим ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, невідповідність заяви про забезпечення позову, поданої позивачем ОСОБА_1 , вимогам ст. 151 ЦПК України, суддя приходить до висновку про необхідність її повернення.

Разом з тим, суддя вважає за необхідне роз`яснити заявнику право на повторне подання заяви про забезпечення позову після усунення причин, які стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст. 2, 149, 150-153, 353, 354, ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, пред`явленої в рамках цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повернути разом з доданими до неї документами.

Екземпляр заяви з додатками зі штампом суду про прийняття судом, залишити в матеріалах справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання та підписання суддею.

Суддя Хомініч С.В.