Номер провадження: 22-з/813/95/22
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса заяву представника ОСОБА_1 адвоката Ореза Валентина Павловича про ухвалення додаткового рішення стосовно розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа Приморська державна нотаріальна контора у місті Одеса про усунення від права на спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Одеського апеляційного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа Приморська державна нотаріальна контора у місті Одеса про усунення від права на спадкування за законом, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2021 року.

22.02.2022 року Одеським апеляційним судом ухвалена постанова, відповідно до якої апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2021 року залишено без змін.

У квітні 2022 року до Одеського апеляційного суду, через підсистему «Електронний суд», надійшла заява від представника ОСОБА_1 адвоката Ореза Валентина Павловича про ухвалення додаткового рішення з приводу вирішення питання про судові витрати у вигляді оплати професійної правничої допомоги.

Дана заява обґрунтована тим, що постановою Одеського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року у даній справі залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 , а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2021 року залишено без змін. Під час апеляційного провадження ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали із адвокатом Орез В.П. договір про надання їм правової допомоги по даній справі в апеляційному суді. В рамках виконання цього договору адвокат Орез В.П. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив, в тому числі, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді оплати правової допомоги в розмірі 5 000 грн. Під час вирішення справи по суті апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не вирішив питання щодо розподілу судових витрат. Докази понесених судових витрат містяться в матеріалах справи.

За таких обставин заявник просить ухвалити додаткове судове рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 судові витрати у вигляді оплати правової допомоги адвоката на стадії апеляційного провадження в розмірі 5 000 грн.; розгляд справи здійснити за відсутності відповідачів та їх представника.

Розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення стосовно розподілу судових витрат був призначений в суді апеляційної інстанції із сповіщенням учасників справи про час, дату та місце розгляду. Також учасникам справи, крім заявника, надсилалась копія заяви про ухвалення додаткового рішення.

До Одеського апеляційного суду від ОСОБА_2 , через засоби поштового зв`язку, надійшла заява про відкладення розгляду справи, що призначена на 17.05.2022 року на 15 год. 30 хв., посилаючись на введений в України воєнний стан.

Разом з тим само по собі введення в країні військового стану не є безумовною причиною для відкладення в усіх випадках розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

У кожному конкретному випадку суд має оцінювати поважність неявки сторони в судове засідання і лише, якщо є дійсні перешкоди неявки в судове засідання, пов`язані з проведенням бойових дій, відсутністю транспортного сполучення, відсутністю інтернет-зв`язку, що унеможливлює будь-яку можливість сторони фізично дістатися до місця проведення судового засідання або забезпечити участь в режимі відеоконференції.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 проживає у Вінницької області, на території якої, як і на території Одеської області, з часу ведення військового стану 24.02.2022 року і до 17.05.2022 року не ведуться активні бойові дії.

Будь-якого обґрунтування неявки в судове засідання відсутністю транспортного сполучення або реальної неможливості забезпечити участь представника, в тому числі і через проведення судового засідання в режимі відео-конференції, ОСОБА_2 в поданій заяві не наведено.

За таких обставин, з метою недопущення затягування розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення за відсутності учасників процесу. Крім того, адвокат Орез В.П. в своїй заяві про ухвалення додаткового рішення просить розглядати її без його участі та участі відповідачів.

Ознайомившись з заявою про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, колегія суддів проходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як вбачається зі ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Стаття 137 ЦПК України закріплює наступні положення:

-витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

-за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

- для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

- розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

- у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

- обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи встановлено, що у вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив усунути відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

У червні 2021 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення від 02 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження. Справу призначено до судового розгляду.

У липні 2021 року до апеляційного суду на вказану апеляційну скаргу від адвоката Ореза В.П., який діяв в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надійшов відзив, прохальна частина якого містила питання щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат у вигляді оплати правової допомоги в розмірі 5 000 грн. (т. 1 а. с. 232-241).

Повноваження адвоката Ореза В.П. на представництво інтересів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в Одеському апеляційному суді підтверджені ордерами серії ОД № 369746 та серії ОД № 369745 відповідно.

До відзиву адвокатом Орезом В.П. також додано Договір про надання правової допомоги від 06.07.2021 року з додатками № 1, № 2, що укладені між ОСОБА_5 , як адвокатом, та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , як клієнтами.

Відповідно до п. 1.1 Договору про надання правової допомоги від 06.07.2021 року адвокат зобов`язується здійснити представництво інтересів клієнтів в Одеському апеляційному суді по справі № 522/15902/19 за позовом ОСОБА_2 до клієнтів про усунення їх від права спадкування за законом, а клієнти зобов`язані сплатити адвокату гонорар, відшкодувати адвокатові витрати, пов`язані із виконанням договору, відповідно до п. 2 договору.

Згідно п. 2 додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги від 06.07.2021 року, що укладений між ОСОБА_5 , як адвокатом, та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , як клієнтами, гонорар з урахуванням складності справи, її важливості та терміновості для клієнтів, кваліфікації і досвіду адвоката, витраченого адвокатом часу, розумності та інших чинників складає фіксовану суму в розмірі 5 000 грн., які сплачено до підписання додатку.

Як вбачається з розрахунку від 06.07.2021 року, що являється додатком № 2 до договору від 06.07.2021 року про надання правової допомоги, та квитанції до прибуткового касового ордера № б/н від 06.07.2021 року, ОСОБА_1 сплачено адвокату за виконання договору грошові кошти в сумі 5 000 грн.

Відповідно до фіскальних чеків від 07.07.2021 року, що надані разом з відзивом, копії даного відзиву направлені на поштові адреси інших учасників справи, зокрема ОСОБА_2 та Приморської державної нотаріальної контори.

З матеріалів справи також вбачається, що адвокат Орез В.П. в інтересах відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 приймав участь в судових засіданнях суду апеляційної інстанції 30.11.2021 року з 18-31 год. та 18-38 год. та 22.02.2022 року з 16-58 год. по 17-12 год.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2021 року залишено без змін.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в своєму рішенні від 07 листопада 2013 року у справі «Бєлоусов проти України» (Заява № 4494/07) зазначив, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (рішення від 07.11.2013 року у справі «Бєлоусов проти України», Заява № 4494/07, п. 115).

Відповідно до практики ЄСПЛ, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, в рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Апеляційний суд наголошує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України, враховуючи принципи верховенства права, пропорційності та змагальності.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Дана правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц, провадження № 61-19062св21, відповідно до якої зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення апеляційний дійшов висновку про доведеність заявником понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної у розмірі 5 000,00 грн. та їх співмірність складності справи та виконаним адвокатом робіт, часу, виплаченого гонорару.

Між тим, від ОСОБА_2 до апеляційного суду не надходили заперечення щодо вказаного розміру судових витрат ОСОБА_1 ні під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, ані під час розгляду апеляційної скарги по суті.

Отже, враховуючи, що за результатом розгляду цивільної справи ухвалено рішення на користь відповідачів та оскільки під час ухвалення постанови Одеського апеляційного суду від 22.02.2022 року у цій справі не було вирішено питання про розподіл судових витрат, однак таке клопотання ставилось заявником до розгляду справи по суті апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що заява адвоката Ореза В.П. щодо ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат підлягає задоволенню з ухваленням по справі додаткової постанови про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 5 000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 133, 141, 270 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Ореза Валентина Павловича задовольнити.

Прийняти додаткову постанову.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з надання правової допомоги у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 20.05.2022 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді О.В. Князюк

С.О. Погорєлова