ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м.Суми

Справа №591/6514/21

Номер провадження 22-ц/816/593/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 лютого 2022 року, постановлене у складі судді Ніколаєнко О.О., у приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст рішення виготовлено 14 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

30 серпня 2021 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Бондаря Євгена Ілліча звернувся до суду за допомогою засобів поштового зв`язку з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк»), третя особа: Первинна профспілкова організація співробітників Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Первинна профспілкова організація співробітників АТ КБ «ПриватБанк») про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він працював в АТ КБ «ПриватБанк» з 2012 року, а з 2019 року - на посаді заступника керівника напрямку з Hard Collеction РП Північно-Східного макрорегіонального управління. 18 травня 2021 року в автоматизованій системі документообігу «ПриватДок» з`явилось повідомлення про зміни в організації виробництва і праці та про наступне можливе вивільнення працівників, відповідно до якого позивача, нібито, попередили про скорочення штату, з посиланням на наказ № Е.17.U.0.0/4-6802287 від 30 квітня 2021 року. В липні 2021 року він отримав повідомлення про ознайомлення з вакантними посадами також в електронному вигляді, після отримання якого подав резюме на переведення на одну із запропонованих вакантних посад: заступник керівника департаменту з досудового регулювання ГО. 27 липня 2021 року по вказаній посаді відповідачем було відмовлено з зазначенням того, що він має змогу взяти участь у відборі вакантних посад лише на загальних підставах через сайт privatbank.ua/work.

Не зважаючи на те, що він не мав наміру звільнятися, наказом від 30 липня 2021 року його було звільнено з роботи через скорочення штату 02 серпня 2021 року.

Вважає, що наказ про зміни в організації праці від 30 квітня 2021 року є недійсним, оскільки фактично ніяка реорганізація та скорочення не відбувалося.

Зазначає, що відповідач фактично не виконав вимоги ст.ст. 29 та 49-2 КЗпП, оскільки відповідачем було запропоновано позивачу розглянути список вакантних посад, однак перейти на них фактично було не можливо, оскільки для цього необхідно було приймати участь у конкурсі на загальних умовах разом із зовнішніми кандидатами, які не працюють в банку. Крім того, по жодній з вакантних посад не було надано посадових інструкцій, так як вони не були розроблені.

Таким чином, позивач вважає, що наказ про його звільнення є незаконним, так як він в порядку, визначеному попередженням про вивільнення, подав анкету разом з резюме на веб-сайті банку, але йому було відмовлено у переведенні на цю посаду, хоча вона була в переліку вакантних посад, яку пропонував відповідач. Таким чином, його право на зайняття вакантних посад було порушено відповідачем. Крім того, на його думку, він відповідно до ст. 42 КЗпП України мав переважне право на залишення на роботі у зв`язку з тривалим безперервним стажем роботи. Також зазначає, що в порушення ст. 39 КЗпП України його було звільнено без погодження з профспілкою.

Посилаючись на вказані обставини, просить скасувати наказ від 30 липня 2021 року про його звільнення та поновити на роботі в АТ КБ «ПриватБанк»; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Зарічний районний суд м. Суми рішенням від 10 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 задовольнив.

Скасував наказ АТ КБ «Приватбанк» № Э.DN-УВ-2021-7101759-п від 30 липня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 .

Поновив ОСОБА_1 на роботі в АТ КБ «ПриватБанк» на посаді заступника керівника напрямку Hard Collection РП Північно-Східного макрорегіонального управління.

Стягнув з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 липня 2021 року по 10 лютого 2022 року в сумі 102 257,21 грн.

Стягнув з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908,00 грн.

Стягнув з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду підлягає негайному виконанню в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць 15 867,49 грн.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись з судовим рішенням з підстав неповного з`ясування та недоведеності обставин, що мали значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що висновок суду про те, що не вбачається зменшення кількості посад по відношенню до новостворених, не обгрунтований належним чином, зокрема, суд не зазначив на підставі яких доказів було встановлено кількість скорочених посад по відношенню до новостворених, не навів конкреті дані щодо кількості посад. Тому незрозуміло, на підставі яких відомостей, крім безпідставних тверджень позивача, суд першої інстанції дійшов такого висновку.

Наголошує на тому, що належними доказами підтверджується той факт, що двічі переліки вакантних посад були надані позивачу в системі електронного документообігу «ПриватДок» станом на 17 травня 2021 року та станом на 14 липня 2021 року. Ознайомлення працівника з персональними попередженнями про скорочення посади та з переліками вакантних посад було засвідчене кваліфікованим електронним підписом (далі КЕП). Додатково в судовому засіданні позивач надав пояснення про те, що дійсно в системі електронного документообігу він був ознайомлений з персональними попередженнями та списками вакантних посад.

Наголошує на тому, що відповідачем було запропоновано всі вакантні посади, і не лише у відокремленому підрозділі, в якому працював позивач, а по всьому банку у підрозділах Головного банку та у всіх макрорегіональних управліннях.

На думку відповідача, ним було належним чином виконано вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України.

Вважає, що не відповідають обставинам справи висновки суду, що на посади, які відповідач запропонував позивачу, перейти фактично було неможливо, адже для цього було потрібно брати участь в конкурсі на ці посади на загальних умовах із зовнішніми кандидатами, які працюють не в банку. Матеріали справи не містять жодних доказів того, що саме ОСОБА_1 брав участь у відборі разом з зовнішніми кандидатами, а посаду, на яку претендував позивач, зайняв зовнішній кандидат, а не працівник банку з числа тих, чиї посади підлягали скороченню.

Також зазначає, що з персональних попереджень слідує, що всю інформацію по будь-якій з посад, яка зацікавить працівника, можна отримати від працівників Дирекції з HR та з інформації про кожну посаду на сайті у відповідному розділі.

Наголошує на тому, що суд невірно застосував ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України. На думку відповідача, матеріали справи містять достатньо доказів того, що працівникові неодноразово було запропоновано всі наявні станом на дату надання пропозиції вакантні посади, по всім підрозділам головного банку та по всім макрорегіональним управлінням.

Звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні жодні докази того, що позивачем було подано заяви на переведення на ті посади, за якими він відповідав би кваліфікаційним вимогам.

Зазначає, що судом було порушено норми процесуального права. Суд не дослідив належним чином штатні розписи відповідача, тексти персональних попереджень та списки вакантних посад, порядок відбору на посади, встановлений внутрішніми документами банку.

Крім того, в порушення принципу процесуальної рівності сторін судом першої інстанції були відкинуті докази, надані відповідачем та ухвалено рішення, що ґрунтується повністю на не підтверджених будь-якими доказами поясненнях позивача.

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бондаря Є.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Наголошує на тому, що банк не пропонував позивачу вакантні посади, а лише пропонував взяти участь в конкурсі на ці посади й лише після успішного проходження працівником процедури відбору, можливо було подати заяву на переведення на цю посаду. Також вважає, що позивач не був ознайомлений належним чином з персональним попередженням про скорочення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк» Мужевську Є.Л., яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що роботодавцем штучно створено причини та умови для розірвання трудового договору з власної ініціативи з окремими працівниками під виглядом скорочення штату працівників, без ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами; відповідач не дотримався вимог КЗпП України, оскільки, як на момент звільнення позивача, так і після його звільнення, у відповідача були наявні вакантні посади, які відповідали вимогам та потребам позивача, а відповідачем підтверджено наявність посад та можливість переведення позивача на ці посади, позивачем вчинено дії, які свідчать про його намір та згоду на переведення на інші посади.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що позивач працював в АТ КБ «ПриватБанк», з 23 липня 2019 року на посаді заступника керівника напрямку з Hard Collеction РП Північно-Східного макрорегіонального управління (а. с. 17-18 Т. 1).

Згідно п. 9.1 трудового договору від 12 липня 2012 року підписанням трудового договору «робітник» підтверджує, що він ознайомлений із діючою у банку системою документообігу. Сторони домовились, що підписані у програмних комплексах банку під логіном та паролем робітника документи прирівнюються до підписання таких документів у письмовій формі та мають юридичну силу (а. с. 242-244, Т. 1).

Наказом № Е.17.U.0.0./4-6802287 від 30 квітня 2021 року було затверджено зміни до організаційної структури всіх 12 макрорегіональних управлінь, в тому числі, і управління, в якому працював позивач (Північно-Східне), зокрема, вирішено ліквідувати напрямок Credit Collection. Затверджено та введено в дію з 05.05.2021 року новий штатний розклад управлінь без відділень, в тому числі Північно-Східного макрорегіонального управління (а. с. 217-222, Т. 1).

Згідно п. 1.1 наказу підлягали скороченню посади з дотриманням 2-х місячного строку попередження працівників, що займають такі посади, в підрозділах всіх 12 макрорегіональних управлінь, в тому числі, в напрямку Credit Collection всі посади перших заступників директора макрорегіональних управлінь (філій) керівників напрямку з юридичної роботи, заступників директора макрорегіональних управлінь (філій) керівників напрямків з юридичної роботи, керівників напрямку з юридичної роботи, заступників керівника напрямку з юридичної роботи, заступників керівника напрямку.

21 травня 2021 року в автоматизованій системі документообігу «ПриватДок» з`явилось персональне повідомлення про зміни в організації виробництва і праці та про можливе вивільнення працівників, відповідно до якого позивача у зв`язку із змінами в організаційній структурі АТ КБ «ПриватБанк», скороченням штату на підставі наказу №Е. 17.U.0.0/4-6802287 від 30 квітня 2021 року попередили про скорочення посади, яку він займає, та можливе наступне вивільнення на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться 30 липня 2021 року. До вказаного повідомлення прикріплено два файли під назвами «Наказ АТ КБ «ПриватБанк» № Е. 17.U.0.0/4-6802287 від 30 квітня 2021 року» та «список вакантних посад АТ КБ «ПриватБанк» станом на 17 травня 2021 року» (а. с. 204, Т. 1)

Із вказаним повідомленням позивач ознайомився 24 травня 2021 року та підписав КЕП, про що свідчить відповідний протокол створення та перевірки КЕП (а. с. 24, Т. 1 на звороті).

16 липня 2021 року позивачу направлено персональне повідомлення про ознайомлення з вакантними посадами, зі змісту якого вбачається, що на час направлення цього листа банк не отримав від ОСОБА_1 заяву на переведення на вакантну посаду (після проходження відбору). До вказаного повідомлення додано список вакантних посад станом на 14 липня 2021 року. З вказаним листом позивач ознайомився 20 липня 2021 року, що підтверджується відповідним протоколом створення та перевірки КЕП (а. с. 223-224, Т. 1).

Позивачем було подано заявку/резюме на одну із запропонованих йому вакантних посад «Заступник керівника департаменту з досудового врегулювання ГО» (а. с. 177-178, Т. 2).

27 липня 2021 позивачу було направлено листа, у якому повідомлено про вдячність за участь у відборі на вакантні посади, що проводилися у відповідності до Порядку проведення відбору кандидатів на посади. Повідомлено, що на посаду заступника керівника Департамента з досудового врегулювання ГО обрано іншого кандидата, кваліфікаційні характеристики та досвід якого переважають позивача. Запропоновано йому найближчим часом ознайомитися з іншими вакантними посадами, які можна знайти та відстежувати їх оновлення за посиланням https://privatbank.ua/work (а. с. 16, Т. 1).

Наказом № Э.DN-УВ-2021-7101759-п від 30 липня 2021 року позивач звільнений на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України через зміни в організації виробництва і праці та скорочення штату працівників. З наказом він ознайомився в електронному вигляді (а. с. 200-201, Т.1).

09 липня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» направив на адресу Первинної профспілкової організації співробітників АТ КБ «ПриватБанк» подання про отримання згоди на вивільнення працівників у зв`язку зі скороченням штату та чисельності працівників через зміни до організаційної структури банку, в тому числі, і ОСОБА_1 . Вказане подання було отримано 21 липня 2021 року (а. с. 72-88, Т. 2).

04 серпня 2021 року на адресу відповідача було направлено відповідь на подання про отримання згоди на вивільнення працівників від 09 липня 2021 року № 20.1.0.0.0/7-125111, зі змісту якої вбачається що профспілка відмовляє у наданні згоди на звільнення (а. с. 228-230, Т. 1).

Згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями ч. 2 ст. 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року роз`яснено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до положень ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що відповідачем було належним чином виконано вимоги ч. 2 ст. 40, ст. 49-2 КЗпП України.

Наказом Е.17.U.0.0/4-6865910 від 20 травня 2021 року відповідно до наказу № № Е.17.U.0.0./4-6802287 від 30 квітня 2021 року, яким були визначені нові посади в штатному розкладі банку, затверджено Порядок проведення відбору кандидатів на посади АТ КБ «ПриватБанк» (далі Порядок) (а. с. 175, Т. 2).

Згідно вказаного Порядку (а. с. 148-151, Т. 2) вбачається, що відбір в рамках Проекту проводиться поетапно з 20 травня по 30 липня 2021 року

Передбачалось, що проведення відбору буде відбуватися наступним чином:

1)подача заявок внутрішніми та зовнішніми кандидатами (виключно через сайт http://privatbank.ua/work;

2)перевірка резюме кандидатів, що подали заявки на відповідність вимогам за посадою (профілю посади та посадовій інструкції);

3)формування попереднього списку кандидатів на посади;

4)запрошення кандидатів з попереднього списку кандидатів на посади до співбесіди, згідно з запропонованими банком датою та часом співбесіди;

5)проведення співбесід;

6)вибір найкращого кандидата на посаду проводиться за допомогою встановлених форм оцінки кандидатів, на підставі яких комісія з відбору ухвалює рішення про фінального кандидата після проведення інтерв`ю;

7)пропозиція найкращому кандидату зайняти вакантну посаду;

8)отримання зворотного зв`язку від кандидата (погодження на зайняття посади/відмова він зайняття відповідної посади);

9)переведення/прийняття найкращого кандидата на посаду, у разі його/її згоди на зайняття такої посади.

Призначення на посаду фінальних кандидатів відбувається наступним чином:

1)внутрішні кандидати отримують пропозицію про зайняття вакантної посади будь-яким зручним способом та призначаються на посади на підставі заяви на переведення, поданої за допомогою шаблону через ПриватДок. На підставі такої заяви готується та видається наказ про переведення на посаду.

2)зовнішні кандидати призначаються на посаду за загальною процедурою, встановленою Положенням про відбір та підбір.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було запропоновано позивачу розглянути список вакантних посад та обрати актуальну посаду відповідно до своєї спеціальності, кваліфікації та досвіду за посиланням: http://privatbank.ua/work та в разі бажання зайняти вакантну посаду подати заявку через посилання на вказаному інтернет ресурсі для проходження процедури відбору та співбесід. При цьому у відборі могли приймати участь як внутрішні, так і зовнішні кандидати, які не працюють у банку. І тільки у разі успішного проходження вищевказаного відбору на вакантні посади в штатному розкладі АТ КБ «ПриватБанк» та співбесіди разом з зовнішніми кандидатами, позивач отримає можливість подати заяву про переведення на нову посаду.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що пропозиція роботодавця позивачу вчинити такі дії, як розгляд списку вакантних посад, обрання посади, подача заявки, проходження процедури відбору та співбесіди разом з іншими кандидатами, для можливості в подальшому подати заяву на переведення на нову посаду, не свідчить про виконання відповідачем вимог ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України.

Відповідачем надано докази існування вакантних посад в штатному розкладі АТ КБ «ПриватБанк» в період попередження позивача про скорочення його посади. Проте відповідачем не було запропоновано позивачу саме переведення на вакантні посади за відповідною професією (спеціальністю), як це передбачено ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, а повідомлено про його право взяти участь у відборі на вакантні посади за загальною процедурою прийому на роботу разом з зовнішніми кандидатами, що не відповідає змісту ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, оскільки пропозиція іншої роботи за відповідною професією (спеціальністю) повинна бути адресована конкретному працівнику, посада якого підлягає скороченню, а не всім працівникам, а також невизначеному колу інших осіб в порядку загального прийому на роботу.

Доводи скаржника про те, що матеріали справи не містять доказів того, як проходили відбори, та що саме ОСОБА_1 брав участь у відборі разом з зовнішніми кандидатами, і що посаду на яку він претендував, зайняв зовнішній кандидат, а не працівник банку з числа тих, чиї посади підлягали скороченню, за встановлених обставин, не мають правового значення для вирішення спору, оскільки відповідачем не було дотримано вимоги ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо порядку пропозиції позивачу, посада якого підлягала скороченню, іншої роботи за відповідною професією (спеціальністю).

Крім того, слід зазначити, що позивачем подавалась заявка/резюме на одну із нових посад в штатному розкладі банку «Заступник керівника департаменту з досудового врегулювання ГО», яку, як стверджує відповідач, було запропоновано позивачу в порядку ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, а тому відповідно до вимог вказаної норми, він міг бути на неї переведений, але на яку в подальшому відповідачем було обрано іншого кандидата в порядку загального відбору, і в переведенні на цю посаду позивачу було відмовлено. Отже, враховуючи обставину подання позивачем заяви на заміщення запропонованої йому в порядку ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України вакантної посади, не можна вважати, що він відмовився від переведення на іншу роботу.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного і обґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування наказу про звільнення позивача з роботи та поновлення його на роботі.

Водночас заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновку суду про те, що фактично відбулось скорочення існуючих посад із одночасним створенням нових посад у нових підрозділах, загальна чисельність яких не зменшилась, що свідчить про штучне створення роботодавцем причин та умов для розірвання трудового договору з окремими працівниками під виглядом скорочення штату працівників.

З наказу № Е.17.U.0.0./4-6802287 від 30 квітня 2021 року про впровадження змін в організації виробництва та праці та в штатному розкладі банку вбачається, що напрямок Credit Collection було вирішено ліквідувати у всіх 12 макрорегіональних управліннях, в тому числі, і у Північно-Східному, в якому працював позивач. Водночас був створений новий підрозділ у блоці підрозділів з питань мережі та проблемної заборгованості Напрямок стягнення проблемної заборгованості з лінійним підпорядкуванням Члену Правління. У складі нового напрямку були створені нові підрозділи, в тому числі Департамент зі стягнення проблемної заборгованості в Північно-Східному макрорегіоні.

Згідно штатного розпису станом на 29 квітня 2021 року в Сумській філії Північно-Східного макрорегіонального управління за напрямком Credit Collection обліковувалось 17 посад.

Водночас вбачається, що в новому штатному розписі Північно-Східного міжрегіонального управління посада, на якій працював позивач, взагалі відсутня. А новостворена посада, на яку він подавав резюме - «Заступник керівника департаменту з досудового врегулювання ГО», передбачена в Департаменті зі стягнення проблемної заборгованості в Північно-Східному макрорегіоні у складі Напрямку, який знаходиться у Головному банку, - Напрямок стягнення проблемної заборгованості.

Отже висновки суду, що не вбачається зменшення кількості посад по відношенню до новостворених, що свідчить про штучне створення роботодавцем причин та умов для розірвання трудового договору з власної ініціативи з окремими працівниками під виглядом скорочення штату працівників, ґрунтується на припущеннях, оскільки не підтверджується належними та достовірними доказами.

Крім того судом не враховано, що право власника або уповноваженого ним органу визначати чисельність працівників і штатний розпис нормативно закріплено щодо підприємств та їх об`єднань у ч. 3 ст. 64 ГК України. Однак, незалежно від того, закріплене таке право законодавчо чи ні, право визначати чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому ним органу. Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення штату або чисельності працівників). Але він не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників. Внесення змін в штатний розклад на свій розсуд є беззаперечним правом власника. Зазначене право включає в себе право зменшити чисельність працівників певної спеціалізації та кваліфікації, чисельність одних посад зменшити, здійснити звільнення працівників, одночасно прийняти рішення про прийняття на роботу працівників іншої спеціальності та кваліфікації, збільшити чисельність інших посад.

За встановлених обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність виключення з мотивувальної частини рішення посилання місцевого суду на штучне створення роботодавцем причин та умов для розірвання трудового договору.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 3, ч. 4, 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Виключити з мотивувальної частини рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 лютого 2022 року посилання суду на штучне створення роботодавцем причин та умов для розірвання трудового договору.

В іншій частині рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 травня 2022 року.

Головуючий - Т. А. Левченко

Судді: О. Ю. Кононенко

С. С. Ткачук