№ провадження 6/646/26/2022
Справа № 646/169/22
У Х В А Л А

19 січня 2022 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Шелест І.М.,

за участю секретаря судового засідання Коммунарової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкова цивільну справу за поданням головного державного виконавця Основ`янсько- Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лаптікової Ганни про примусове проникнення до житла боржника, -

ВСТАНОВИВ:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшло подання державного виконавця Основ`янсько- Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лаптікової Г. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , а саме: будинку АДРЕСА_1 .

Подання обґрунтоване тим, що на примусовому виконанні у головного державного виконавця Основ`янсько- Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться виконавче провадження № 6187394 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-564 виданого 26.03.2007 Дергачівським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі 300,00 грн. щомісячно. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 12.11.2007 державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. В ході примусового виконання виконавчого провадження державним виконавцем були здійснені заходи з розшуку майна боржника шляхом направлення запитів до установ і організацій, уповноважених здійснювати реєстрацію права власності на окремі види майна. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек,

Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо суб`єкта за боржником нерухоме майно не зареєстровано. До Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України направлено запити з метою виявлення відкритих рахунків у банківських

та фінансових установах, місць отримання боржником доходів. Згідно відповіді Державної фіскальної служби про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями встановлено, що боржник на обліку в органах ДПС не перебуває. Згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії, встановлено, що інформацію не знайдено. Згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи,

встановлено, що інформацію не знайдено. 13.03.2019 державним виконавцем відповідно до ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» винесено вмотивовані постанови: про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання. Згідно відповіді на запит до МВС про зареєстровані за боржником транспортні засоби, за боржником зареєстровано автомобілі, а саме: ОРЕL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 та FORD реєстраційний номер НОМЕР_4 ,

VIN/номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 . 04.06.2019 державним виконавцем

майна боржника. 04.06.2019 державним виконавцем відділу винесено постанову про розшук майна боржника. 12.11.2020 державним виконавцем відділу винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. 10.12.2020 державним виконавцем здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами виїзду боржнику було вручено розрахунок заборгованості по аліментам, а також вимогу державного виконавця у строк до 15.12.2020 надати підтвердження по сплаті аліментів. Від підпису у акті боржник відмовився. 20.11.2020 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу. 23.11.2020 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти боржника Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість по аліментам станом на 26.12.2021, тобто на момент повноліття дитини, складає 25700,99 грн.

Головний державний виконавець Лаптікова Г., з посиланням на положення п.4, 12 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 1 ст. 439 ЦПК України, з огляду на те, що ОСОБА_1 не виявлено майна, офіційного доходу він не має, а саме боржником добровільно рішення суду не виконується, у державного виконавця відсутня можливість виконання рішення суду в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» не вдаючись та не застосовуючи такий захід примусового виконання рішення як примусове проникнення до житла боржника.

Тому головний державний виконавець просив суд, вирішити питання про примусове входження до житла боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 з метою виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі 300, 00 грн щомісячно.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.01.2022 визначено головуючу суддю: Шелест І.М.

Відповідно до ч.2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику сторін) та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Головний державний виконавець Основ`янсько- Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лаптікова Г. у судове засідання не з`явилася, у тексті подання просила розглянути дане питання без участі представника відділу за матеріалами наявними у справі.

Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що дане подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються нормами спеціального закону, яким є Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.(п. 12 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»)

Відповідно до положень ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Матеріали виконавчого провадження свідчать про те, що на виконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 17.03.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 18.01.2007 і до його повноліття державним виконавцем були вжиті певні виконавчі дії, визначені Законом України «Про виконавче провадження» з метою виконання судового рішення.

Державним виконавцем розрахунок заборгованості по аліментам, починаючи з грудня 2018 року, складений з врахуванням положень ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у визначеному законодавством порядку боржником не оскаржувався.

10.12.2020 року, відповідно до акту держаного виконавця, боржнику було вручено у присутності представника стягувача розрахунок заборгованості по аліментам та висунуто вимогу надати підтвердження сплати аліментів.

З березня 2021 року по грудень 2021 року боржником сплачувались щомісячно аліменти, але заборгованість, що виникла у період з січня 2007 по грудень 2021 року у розмірі 25700, 99 грн., тобто, понад три місяці, не погашена,

Враховуючи, що заборгованість боржником не погашена, рішення суду не виконано на момент досягнення дитиною повноліття, у державного виконавця виникло право на звернення до суду з клопотанням про примусове проникнення до житла боржника.

Проте, вирішуючи дане питання, суд виходить з такого, виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-деннийстрок з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні-щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз натри місяці-щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника ( частина 8статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Як зазначено у статті 30 Конституції України, статті 311 ЦК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Частиною першою статті 439 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника -фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 12.03.2020 у справі № 757/41727/19-ц.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положення статті 13 ЦПК України закріплює принцип диспозитивної судового процесу, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з цим, в порушення зазначених вимог цивільного процесуального закону, державним виконавцем до подання не додано жодного доказу в обґрунтування своїх вимог, зокрема, доказів того, щодо перешкод з боку боржника з метою звернення стягнення на майно не надано, даних про відсутність у боржника доходу та майна (є відомості про наявність у боржника 2 автомобілі).

Крім того, на час розгляду подання державного виконавця, боржник зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 , разом із іншими членами сім`ї - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також доказів того, що зазначена квартира належить йому на праві власності.

З огляду на викладене, звернення до суду з поданням щодо примусового проникнення до житла боржника є передчасним.

Керуючись ст. 1, 10, 18, 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 258-260, 261, 439 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені подання головного державного виконавця Основ`янсько- Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лаптікової Ганни про примусове проникнення до житла боржника.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть отримати за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвала виготовлена та підписана 19.01.2022.

Суддя І.М. Шелест