Провадження № 2-о/127/515/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Вінницької міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заяву мотивовано тим, що заявник по справі - уроджена ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Вінниці, є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , повторно виданим міським бюро ЗАГС м. Вінниці 10.11.1972 року на підставі актового запису про народження № 948 від 26.05.1964 року. Батьки заявниці перебували в шлюбі, зареєстрованому 27 серпня 1966 року в Гор.- Пустоварівській с/Раді Тетіївського району Київської області. З моменту реєстрації шлюбу вони жили однією сім`єю, а заявник є їх єдиною дитиною і проживала та була зареєстрована разом з ними в АДРЕСА_1 . Згодом заявник створила свою сім`ю, зареєструвавши шлюб 05.06.1988 року у міському відділі ЗАГС м. Вінниці з гр. ОСОБА_5 , актовий запис № 1280. При реєстрації цього шлюбу я змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », і має це прізвище до даного часу. Відповідно до рішення виконкому Вінницької міської ради № 790 від 28.10.1993 року батькам заявниці та бабі була передана у спільну часткову власність (по 1/3 частині кожному) займана ними квартира АДРЕСА_2 . Було видане Свідоцтво про право власності на житло, а підставі якого в КП В О ОБТІ 13.12.1993 року за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 було зареєстроване в книзі № 185 за реєстровим № 91/11581 право спільної часткової власності на приватизовану ними квартиру, по 1/3 частці за кожним із співвласників. Одна із 3-х співвласників квартири - баба заявника ОСОБА_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , і спадщину на належну їй 1/3 частину квартири прийняла ОСОБА_4 як єдиний спадкоємець за законом першої черги, про що було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 19.02.1999 року державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори за реєстровим № 6-487. ОСОБА_3 важко захворів, і мама в силу свого віку і стану здоров`я не могла здійснювати належний догляд за ним. В зв`язку з чим заявник в 2017 році вимушена була перейти жити до своїх батьків в їх квартиру, і з того часу за допомогою свого чоловіка здійснювала догляд за хворими батьками. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер. ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, в тому числі, і на належну померлому 1/3 частину належної їм квартири АДРЕСА_3 , та отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.04.2021 року, посвідчене приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І. за реєстровим № 605. ОСОБА_4 після смерті своїх матері та чоловіка - баби та батька заявниці, стала єдиною власницею цієї квартири. Поховавши батька, заявник продовжувала жити разом з матір`ю в належній їй квартирі та доглядати її. Вони жили однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, заявниця доглядала маму, опікувалася нею, надавала їй фізичну і матеріальну допомогу, займалась її лікуванням, тощо. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла в м. Вінниці у віці 79 років (актовий запис про смерть № 1810 від 16.04.2021 року у ВМВ ДРАЦС ЦЗМУ Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Я разом з чоловіком здійснила поховання мами на міському кладовищі «Сабарів-2» в м. Вінниці. Після смерті мами відкрилась спадщина, на яку вона не залишила заповіту. Заявниця являюсь єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті моєї матері. Спадкоємців за законом наступних черг, які б прийняли спадщину, немає. Заявниця не подала в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини в 6-ти місячний термін з моменту її відкриття, оскільки до цього часу вважала, що спадщину вже прийняла у відповідності до ст. 1268 ч. З ЦК України, виходячи з того, що проживала разом з матір`ю на день її смерті, хоча й ми були зареєстровані за різними адресами, і здійснила її поховання. До того ж, про зміни в спадковому законодавстві не знала, і не могла знати в силу своєї юридичної необізнаності. Останні кілька років до кінця життя матері вони проживали з нею разом в її квартирі, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, заявниця утримувала маму, опікувалась нею до самої її смерті. Після смерті мами заявниця поховала її за власні кошти і продовжую користуватись її майном до цього часу, утримую спадкове майно в належному стані. Заявниця звернулась до приватного нотаріуса Вінницького міського округу Павлюк Ї.І. для оформлення спадщини після смерті матері. Однак, в зв`язку з пропуском мною 6-ти місячного строку на прийняття спадщини їй було відмовлено у відкритті спадкової справі та оформленні спадщини. Нотаріусом надане роз`яснення від 01.11.2021 року за № 120/01-16, яким запропоновано вирішити в судовому порядку питання з продовженням строку на прийняття спадщини. Оскільки вагомих причин для продовження пропущеного строку на прийняття спадщини немає, нотаріус також усно роз`яснив, що в зв`язку з їх з мамою паспортною реєстрацією за різними адресами і неподанням своєчасно заяви про прийняття спадщини, для оформлення права на спадщину необхідно юридично підтвердити факт, що заявник з мамою проживали разом на час відкриття спадщини. Тому виникла необхідність у встановленні цього факту в судовому порядку. Просить встановити факт, що, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Вінниці, РНОКПП НОМЕР_2 , з 2017року постійно проживала в АДРЕСА_4 , разом з матір`ю ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, тобто на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвалою суду від 24.11.2021року відкрито провадження по справі.

В судовому засіданні заявник підтримала заяву, просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні при винесені рішення покладалася на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України, факти, що мають юридичне значення встановлюються судом.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

В судовому засіданні установлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Вінниці, є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , повторно виданим міським бюро ЗАГС м. Вінниці 10.11.1972 року на підставі актового запису про народження № 948 від 26.05.1964 року.

05.06.1988року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4 мати заявниці, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 виданого 16.04.2021року.

Нотаріусом надане роз`яснення від 01.11.2021 року за № 120/01-16, яким запропоновано вирішити в судовому порядку питання з продовженням строку на прийняття спадщини. Оскільки вагомих причин для продовження пропущеного строку на прийняття спадщини немає, нотаріус також усно роз`яснив, що в зв`язку з їх з мамою паспортною реєстрацією за різними адресами і неподанням своєчасно заяви про прийняття спадщини, для оформлення права на спадщину необхідно юридично підтвердити факт, що заявник з мамою проживали разом на час відкриття спадщини.

Згідно акту ТОВ «ЖЕО» №14245 від 12.11.2021року ОСОБА_1 постійно проживала на день смерті з ОСОБА_4 .

Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне заявнику для реалізації права на звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з п.п.4.10 п.4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто, спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Однак, при цьому спадкоємець має довести факт постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно Конституції України та ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, що мешкають в Україні не зобов`язані постійно проживати в місці своєї реєстрації, отже обставина (факт) спільного проживання спадкодавця та спадкоємців підлягає доведенню належними способами та засобами.

У своїй ухвалі від 14 вересня 2016 року (справа № 505/2085/14-ц) Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов наступного висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів».

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні ВССУ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі ВССУ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Таким чином, матеріалами справи та дослідженими в судовому засіданні сукупністю доказів, доводиться факт того, що заявниця проживала разом із матір`ю на час відкриття спадщини на майно після останньої, а саме станом на 03.04.2021року.

За таких обставин, суд вважає, що зазначені факти постійного проживання заявниці разом із спадкодавцем (матір`ю) на час відкриття спадщини після її смерті знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, а отже, заяву про встановлення даного факту слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11, 76, 293, 315, 352, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2017 року постійно проживала в АДРЕСА_4 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , на час відкриття спадщини, тобто на день смерті матері, що настала ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Судові витрати залишити за заявником.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 20.01.2022року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_5 , ІПН НОМЕР_2 .

Вінницька міська рада, м. Вінниця, вул. Соборна, 59, .

Суддя: