Постанова

Іменем України

24 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 2-3296/09

провадження № 61-15101св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ткачук О. С.

учасники справи:

заявник ? товариство з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшен»,

заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра»,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшен» на постанову Чернівецького апеляційного суду від 22 липня 2021 року у складі колегії суддів: Половінкіна Н. Ю., Владичана А. І., Одинака О. О., у справі зазаявою товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» про заміну стягувача у межах справи за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст заяви

У січні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшен» (далі - ТОВ «Преміум Лігал Колекшен») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заява мотивована тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 жовтня 2009 року у справі № 2-3296/09 стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») заборгованість за кредитним договором від 18 липня 2006 року № ZZZ497312 у розмірі 129 544,57 грн.

30 липня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_I_6, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В., зареєстрований у реєстрі за № 1456, відповідно до якого ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуто права грошової вимоги за кредитним договором від 18 липня 2006 року № ZZZ497312, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 , договором поруки, прав іпотекодержателя за договором іпотеки, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3

31 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Преміум Лігал Колекшен» укладений договір про відступлення прав вимог за лотом № GL48N718070, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О. О., зареєстрований у реєстрі за № 3239, відповідно до якого ТОВ «Преміум Лігал Колекшен» набуто права грошової вимоги за кредитним договором між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 від 18 липня 2006 року № ZZZ497312, договором поруки, прав іпотекодержателя за договором іпотеки, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Таким чином, із 30 липня 2020 року право вимоги про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка виникла на підставі кредитного договору від 18 липня 2006 року № ZZZ497312, належить ТОВ «Преміум Лігал Колекшн».

ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» просило замінити стягувача у справі № 2-3296/2009 із ПАТ КБ «Надра» на ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» у зв`язку з переходом до ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» прав кредитора за кредитним договором від 18 липня 2006 року № ZZZ497312 (а. с. 57, т. 1).

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 січня 2021 року заяву ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» задоволено. Замінено стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» (а. с. 93, т. 1).

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що наявні правові підстави, передбачені статтями 512, 514 ЦК України, частиною першою статті 442 ЦПК України для заміни стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Преміум Лігал Колекшн», у зв`язку з переходом до останнього прав кредитора за кредитним договором від 18 липня 2006 року № ZZZ497312.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 22 липня 2021 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 січня 2021 року скасовано. Заяву ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» про заміну стягувача залишено без задоволення.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні заяви, суд апеляційної інстанції виходив із того, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився 01 грудня 2018 року, що виключає можливість заміни стягувача на правонаступника у виконавчому провадженні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2021 року ТОВ «Преміум Лігал Колекшн»звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Чернівецького апеляційного суду від 22 липня 2021 року, у якій просить суд скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що виконавчий лист, виданий Шевченківським районним судом м. Чернівці у справі № 2-3296/09, не виконаний, сума боргу не стягнута. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду та/або із запитами про стан виконавчого провадження для отримання інформації про дату повернення виконавчого документа стягувачу та подальшого обґрунтування поважності строку на пред`явлення виконавчого листа на виконання в суді. Аналогічні висновки, зроблені Верховним Судом у викладених у постановах від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14, від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц, від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц, від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17, від 21 жовтня 2020 року у справі № 456/3808/14-ц, від 12 серпня 2021 року у справі № 2610/28813/2012, від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09, від 19 липня 2021 року у справі № 1003/11357/12, від 19 липня 2021 року у справі № 0306/3498/2012, від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14, від 16 червня 2021 року у справі № 0417/7776/2012, від 14 липня 2021 року у справі № 2-1818/10, які не були враховані судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Також, суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 711/10368/2012, у якій зазначено про те, що подання заяви про заміну сторони після спливу строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання не позбавляє права стягувача на його заміну.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

У лютому 2022 року справу № 569/3418/19 передано до Верховного Суду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

В ухвалі Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року про відкриття касаційного провадження вказано, що касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Доводи інших учасників справи

Від інших учасників справи не надходив відзив на касаційну скаргу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 жовтня 2009 року у справі № 2-3296/09 стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 18 липня 2006 року № ZZZ497312 у розмірі 129 544,57 грн (а. с. 37, т. 1).

16 грудня 2009 року Шевченківським районним судом м. Чернівці виданий виконавчий лист про стягнення солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 18 липня 2006 року № ZZZ497312 у розмірі 129 544,57 грн (а. с. 45, т. 1).

Постановою державного виконавця Шевченківського органу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Шаховим С. І. від 21 березня 2013 року ВП № 37143378 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 16 грудня 2009 року Шевченківським районним судом м. Чернівці, про стягнення солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 18 липня 2006 року № ZZZ497312 у розмірі 129 544,57 грн (а. с. 44, т. 1).

Згідно із листом Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці від 08 квітня 2021 року № 22344 державним виконавцем 16 червня 2011 року винесено постанову про повернення виконавчих листів про стягнення коштів у розмірі 129 544,57 грн із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ВАТ КБ «Надра», 01 грудня 2015 року - повернення виконавчого листа про стягнення коштів у розмірі 129 544,57 грн із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» (а. с. 97, т. 1).

30 липня 2020 року між ПАТ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладений договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_I_6, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В., зареєстрований у реєстрі за № 1456, відповідно до якого ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуто права грошової вимоги за кредитним договором між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 від 18 липня 2006 року № ZZZ497312, договором поруки, прав іпотекодержателя за договором іпотеки, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а. с. 58-59, т. 1).

31 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» укладено договір про відступлення прав вимог за лотом № GL48N718070, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О. О., зареєстрований в реєстрі за № 3239, відповідно до якого ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» набуто права грошової вимоги за кредитним договором між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 від 18 липня 2006 року № ZZZ497312, договором поруки, прав іпотекодержателя за договором іпотеки, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а. с. 60, 61, т. 1).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги у межах та з підстав касаційного перегляду, вивчивши аргументи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Судами попередніх інстанцій розглядалося питання щодо підставності заміни стягувача (позивача) у справі № 2-3296/09 - ПАТ «КБ «Надра» його правонаступником - ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» у порядку статей 55, 442 ЦПК України.

Питання процесуального правонаступництва врегульовані частиною першою статті 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з положеннями статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.

У постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20, пункти 74, 75) Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, виснувала про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 ГПК України (аналогічна норма міститься у статті 442 ЦПК України), з урахуванням підстав, визначених статтею 52 цього Кодексу (стаття 55 ЦПК України). У такому випадку приписи статті 334 ГПК України (статті 442 ЦПК України), що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу (статті 55 ЦПК України).

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України (статті 55 ЦПК України). У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено в частині п`ятій статті 334 ГПК України (частині п`ятій статті 442 ЦПК України).

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником полягає в поширенні на правонаступника законної сили судового рішення з усіма її наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю. Отже, у випадку неможливості виконання судового рішення за відсутності підстав для поновлення строків для виконання наказу суду (виконавчого листа) або у випадку, якщо судове рішення не підлягає виконанню у примусовому порядку через органи виконавчої служби, правонаступник не може бути замінений у виконавчому провадженні, яке не здійснюється.

Зазначений висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 (провадження № 12-69гс21).

Судами встановлено, що 16 грудня 2009 року Шевченківським районним судом м. Чернівці виданий виконавчий лист про стягнення солідарно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 18 липня 2006 року № ZZZ497312 у розмірі 129 544,57 грн (а. с. 45, т. 1).

16 червня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчих листів про стягнення коштів у розмірі 129 544,57 грн із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра», 01 грудня 2015 року - постанову про повернення виконавчого листа про стягнення коштів у розмірі 129 544,57 грн із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» (а. с. 97, т. 1).

Закон України «Про виконавче провадження»від 21 квітня 1999 року (у редакції, чинній на момент видачі виконавчого документа), передбачав, що виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання протягом одного року.

Вказаний закон втратив чинність на підставі Закону України «Про виконавче провадження» N 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Згідно з пунктами 5, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 02 червня 2016 року, яка набрала чинності 05 жовтня 2016 року) виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого листа про стягнення коштів з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» до виконання закінчився - 16 червня 2012 року, а строк пред`явлення виконавчого листа про стягнення коштів із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» до виконання закінчився - 01 грудня 2018 року.

Із урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, встановивши, що виконавче провадження на час розгляду заяви ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» відсутнє, строк для пред`явлення виконавчого документа закінчився, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки встановленні обставини виключають можливість заміни стягувача правонаступником на підставі частин першої, п`ятої статті 442 ЦПК України.

Верховний Суд зазначає, що на час укладення договору відступлення права вимоги від 31 серпня 2020 року строк пред`явлення виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 грудня 2009 року закінчився, а отже, у набувача таких майнових прав не могло бути законних очікувань щодо реалізації ним процесуальних прав на заміну його як стягувача у виконавчому провадженні, за винятком поновлення цих строків у судовому порядку.

Отже, суд апеляційної інстанції, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» про заміну сторони виконавчого провадження.

При цьому, Верховний Суд враховує, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 жовтня 2021 року, залишеною без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 12 січня 2022 року, відмовлено ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14, від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц, від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц, від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17, від 21 жовтня 2020 року у справі № 456/3808/14-ц, від 12 серпня 2021 року у справі № 2610/28813/2012, від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09, від 19 липня 2021 року у справі № 1003/11357/12, від 19 липня 2021 року у справі № 0306/3498/2012, від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14, від 16 червня 2021 року у справі № 0417/7776/2012, від 14 липня 2021 року у справі № 2-1818/10, є необґрунтованими, оскільки у зазначених справах судами не встановлено обставин щодо закінчення строку пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, тому у зазначених справах та у справі, яка є предметом касаційного перегляду, встановлені різні фактичні обставини.

Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 711/10368/2012, у якій зазначено про те, що подання заяви про заміну сторони після спливу строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання не позбавляє права стягувача на його заміну, з огляду на таке.

У постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 (провадження № 12-69гс21) Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок про те, що у випадку неможливості виконання судового рішення за відсутності підстав для поновлення строків для виконання наказу суду (виконавчого листа) або у випадку, якщо судове рішення не підлягає виконанню у примусовому порядку через органи виконавчої служби, правонаступник не може бути замінений у виконавчому провадженні, яке не здійснюється.

Незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Крім того, процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного цивільного суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного цивільного суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного цивільного суду.

За вказаних обставин колегія суддів дійшла висновку, що при вирішенні спору у справі, що переглядається у касаційному порядку, врахуванню підлягає правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 (провадження № 12-69гс21).

Таким чином, доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та зводяться до неправильного тлумачення заявником норм права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшен» залишити без задоволення.

Постанову Чернівецького апеляційного суду від 22 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

Є. В. Петров

О. С. Ткачук