Справа № 487/8907/21
Провадження № 2/487/1044/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2022 Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Афоніна С.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Заводський відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

10.12.2021 представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінпром маркет», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Заводський ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису №32386 вчиненого 07 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості у загальному розмірі 6506,69 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою від 09.02.2022 зазначена позовна заява була залишенню без руху, позивачу необхідно було надати докази на підтвердження місця виконання виконавчого напису №32386, вчиненого 07 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та, що відповідно до ч.12 ст. 28 ЦПК України справа підсудна Заводському районному суду м. Миколаєва.

21.02.2022 представником позивача, на виконання ухвали про залишення позову без руху, надано до суду заява з посиланням на те, що місцем виконання виконавчого напису №32386, вчиненого 07 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. є Заводський ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), оскільки постановою державного виконавця відкрите виконавче провадження №67556722 від 18.11.2021, накладено арешт на кошти боржника, стягнуто виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій.

Вивчивши надані представником позивача докази, приходжу до наступного;

Так, з позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні в Заводському ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), перебуває виконавче провадження №67556722 від 18.11.2021, з примусового виконання виконавчого напису №32386 вчиненого 07 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості у загальному розмірі 6506,69 грн.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Разом з тим, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

При цьому підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2 розділу I ЦПК України.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За загальним правилом ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Згідно з правилами, які врегульовані ст. 28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Саме позивач має право на вибір між кількома судами, яким підсудна справа.

Таким чином, позови про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, можуть бути пред`явлені як за місцезнаходженням відповідача, так і за місцем виконання виконавчого напису.

Місце виконання рішення визначене ст.24 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами частин 1, 2 цієї статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Верховний Суд у постанові від 20 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19 (провадження № 61-21991св19) зазначає, що «виходячи зі змісту статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями».

Так, відповідно до постанови головного державного виконавця Заводського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.11.2021 про відкриття виконавчого провадження, зазначена адреса проживання боржника ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , що відповідає відомостям про місце реєстрації боржника у виконавчому напису №32386, вчиненного 07 травня 2021 року.

Як встановлено судом позивач проживає за адресою: АДРЕСА_2 , як зазначено представником позивача в позовної заяві.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва від 27.01.2022, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

На виконання ухвали про залишення позову без руху, доказів того, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, місцезнаходженням майна боржника за адресою: АДРЕСА_1 або місцем роботи боржника, суду не надано.

На підставі викладеного, приходжу до висновку, що позов подано до суду в порушенням вимог частині 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" та частині 12 статті 28 ЦПК України, оскільки позивачем не підтверджено, що місцем виконання виконавчого напису є територія Заводського району м. Миколаєва, у зв`язку з чим справа відповідно до ч.12 ст. 28 ЦПК України територіально підсудна Заводському районному суду м. Миколаєва.

Враховуючи наведене, вважаю, що позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Заводський відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст. 175, 185 ч. 3 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Заводський відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня отримання відповідної ухвали суду.

Суддя: С. М. Афоніна