Справа № 214/3990/21
2/214/1145/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 лютого 2022 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючої судді Хомініч С.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №214/3990/21

за позовною заявою ОСОБА_1 ,

до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради,

про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду 24.05.2021 з позовом, в якому просить встановити факт її постійного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , більше п`яти років до часу відкриття спадщини, у будинку АДРЕСА_1 .

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її близька подруга ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді будинку АДРЕСА_1 з господарськими побудовами, земельної ділянки площею 0,0435 га, що розташована за тією ж адресою, з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. У жовтні 2019 року, позивачка, як спадкоємець четвертої черги, звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Маховської С.Л. із заявою для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутній факт прийняття ОСОБА_1 спадкового майна (не надала документів, які підтверджують постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини) та відсутній факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. ОСОБА_1 зазначає, що у період з 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона з померлою ОСОБА_2 проживала однією сім`єю у будинку АДРЕСА_1 , вони разом вели господарство, мали спільний побут та бюджет. Коли ОСОБА_2 хворіла, позивачка їй купувала ліки, доглядала за нею, а коли та померла поховала її. Позивачка зазначає, що вона з померлою була пов`язана не тільки спільним побутом та бюджетом, але й мали взаємні права та обов`язки один до одного, мали одна до одної почуття поваги, дружби, взаємодопомоги та підтримки, тобто були сім`єю. Позивачка зазначає, що у будинку АДРЕСА_1 вона проживала з померлою ОСОБА_2 до дня її смерті, крім того, залишається проживати і на сьогодні, сплачує комунальні платежі. В останні роки свого життя ОСОБА_2 хворіла. Оскільки вона не мала чолоівка, дітей чи інших родичів, відповідну допомогу їй надавала ОСОБА_1 , завжди була поруч, дбала про неї, піклувалася, надавала свою підтримку та турботу. Позивачка вважає, що такими своїми діями, у розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з чим змушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 25.05.2021 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до підготовчого розгляду в порядку загального позовного провадження, задоволено клопотання позивачки про витребування копії спадкової справи.

Від приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Маховської С.Л. 15.06.2021, на виконання ухвали суду в частині витребування доказів, надійшла копія спадкової справи №17/2020, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 39-56).

Ухвалою суду від 29.07.2021 закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті, задоволено клопотання позивачки про виклик та допит у судовому засіданні свідків.

У судовому засіданні позивачка додатково пояснила, що ОСОБА_2 давно була другом їх сім`ї, дружила з мамою позивачки. Коли мама позивачки у 2006 році померла, ОСОБА_2 переживала що залишиться сама, тому позивачка з чоловіком продовжували опікувати її, допомагали їй. В 2009 році помер чоловік позивачки. Побоюючись залишатися наодинці, ОСОБА_2 зверталась тільки до ОСОБА_1 за допомогою. З 2013 року позивачка почала мешкати разом із ОСОБА_2 . У неї пенсія була не велика, тому позивачка допомагала їй грошима, по хазяйству, та частково переїхала до будинку ОСОБА_2 . Жили у різних кімнатах, ОСОБА_1 у більшій, ОСОБА_2 - у меншій. У 2019 році через гіпертонічний криз ОСОБА_2 померла. ОСОБА_1 її поховала та залишилася жити у будинку, розуміючи, що це незаконно, оскільки вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . За комунальні платежі сплачувала ОСОБА_1 , але платником в квитанціях вказана ОСОБА_2 .

У подальшому позивачка та її представник ОСОБА_3 надали суду заяви, в якій просили розглядати далі справу за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Від представника відповідача ОСОБА_4 надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відзиву на позовну заяву не подано.

Через неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Вивчивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши докази в їх сукупності, встановивши правовідносини, що виникли між сторонами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового засідання допитаний свідок ОСОБА_5 суду показав, що є зятем позивачки. Йому відомо, що ОСОБА_1 почала мешкати за адресою: АДРЕСА_1 , з дати початку Майдану - 2013 року. Бабуся Поліна, яка мешкала за тією адресою, дружила з матір`ю ОСОБА_1 , а коли та померла у 2006 році, почала дружити з ОСОБА_1 . Позивачка переїхала до ОСОБА_2 у 2013 році, коли стан здоров`я останньої погіршився, щоб доглядати за нею, за будинком та городом. Вони разом робили у будинку ремонт, ставили паркан. Після смерті ОСОБА_2 . ОСОБА_1 залишилася жити у будинку.

Допитаний свідок ОСОБА_6 , яка є донькою позивачки показала суду, що ОСОБА_2 дружила з бабусею свідка. Після смерті бабусі, мама свідка ОСОБА_1 почала більше спілкуватися із ОСОБА_2 , разом святкували свята. Часто навідуватися до ОСОБА_2 позивачка стала в 2012-2013 роках, а в 2013 році переїхала до неї. ОСОБА_1 доглядала за ОСОБА_2 , викликала швидку допомогу, доглядала за господарством, домашньою птицею, городом, будинком, оскільки стан здоров`я ОСОБА_2 погіршився, а до квартири ОСОБА_1 , вона не хотіла переїжджати. Свідку відомо, що ОСОБА_2 хотіла на ОСОБА_1 скласти заповіт, оскільки сім`ї не мала.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

За життя ОСОБА_2 на праві приватної власності належали житловий будинок АДРЕСА_1 із господарськими побудовами та земельна ділянка, розташована за тією ж адресою, площею 0,0435 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується договором купівлі-продажу від 04.07.1988, зареєстровано у реєстрі за №1-2434, реєстрова книга №166-42-36292 та державним актом права власності на земельну ділянку серії ЯИ №010229 від 03.12.2009 (а.с. 12-16, 17).

Після смерті ОСОБА_2 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маховської С.Л. Спадкова справа №17/2020 заведена 22.10.2020 за номером у спадковому реєстрі №66622104.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_2 заповіту не складала. Інших спадкоємців за законом, які б належали до інших черг спадкування, в ході судового розгляду судом не встановлено.

Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.11.2020 приватний нотаріус Маховська С.Л. зазначила таку підставу, як відсутність факту прийняття спадкового майна (спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини, не надала документів, які підтверджують постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини) та відсутній факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини (спадкоємець не надала документів, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкування за законом) (а.с. 27, 55).

На момент відкриття спадщини, разом із ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , інші особи не зареєстровані (а.с. 53).

Мешканцями АДРЕСА_1 складено акт від 13.05.2021, відповідно до якого ОСОБА_1 з 2013 року по 04.03.2019 проживала із ОСОБА_2 однією сім`єю (а.с.18).

У судовому засіданні встановлено та підтверджується копією паспорту громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , місце її мешкання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 8-9).

Як зазначала у судовому засіданні позивачка та свідки, ОСОБА_1 переїхала до ОСОБА_2 через погіршення стану здоров`я її самопочуття, що підтверджується медичним документами (а.с. 20-25).

Так, згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Окрім того, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за захистом своїх прав за правилами позовного провадження в рамках вирішення цивільно-правового спору.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.05.2018 у справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18) зроблено висновок, що «для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю», такий же висновок міститься і постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.06.2021 у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20).

Факт спільного та постійного проживання ОСОБА_1 із померлою ОСОБА_2 , за його життя, обліковується із 2013 року і по час смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , та підтверджено сукупністю доказів, а саме показами позивачки та свідків, актом про проживання, медичними документами ОСОБА_2 . Також судом враховано, що після смерті ОСОБА_2 , саме позивачка ОСОБА_1 займалася її похованням, та продовжувала сплачувати комунальні платежі, що підтверджується довідкою Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби №48 від 13.05.2021. Під час судового розгляду судом встановлено, що за життя померлої ОСОБА_2 позивачка жила з нею однією сім`єю, мали спільний побут, інтереси, плани, витрати, спільне харчування, разом вирішували побутові питання, питання витрат на утримання житла та інше.

Таким чином, з`ясувавши належним чином фактичні обставини справи щодо заявлених вимог ОСОБА_1 , що має суттєве значення для правильного вирішення справи, та перевірив обставини щодо її проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю постійно в одному житловому приміщенні - будинку АДРЕСА_1 , починаючи з 2013 року і по час смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, на підставі наданих доказів, які відповідають вимогам ст.ст. 76, 84-89 ЦПК України, та які жодною стороною у справі не спростовані, а тому суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог ОСОБА_1 , які підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 90, 95, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Встановити факт, проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 2013 року по 04.03.2019, що становить більше п`яти років до часу відкриття спадщини

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , адреса робочого міста: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Територіальна громада в особі виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, , юридична адреса: вул. Володимира Великого, буд. 32, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Суддя Хомініч С.В.