КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 370/1226/1 5 Апеляційне провадження № 22-ц/824/2028/2021Головуючий у суді першої інстанції - Косенко А.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Суханова Є.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 лютого 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Суханова Є.М.

судді Березовенко Р.В., Кирилюк Г.М.

секретар Карпенко В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщнні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 23 липня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_3 про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, у справі за первісним позовом ОСОБА_2 - фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів; за зустрічним позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором купівлі продажу частки у статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Каміла»: зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі - продажу частки в статутом капіталі недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

15.03.2020 року до Макарівського районного суду Київської області звернувся ОСОБА_3 із заявою про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, у справі за первісним позовом ОСОБА_2 - фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів; за зустрічним позов 1 ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Каміла»; зустрічним позовом 2 ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі - продажу частки в статутному капіталі недійсним.

В обґрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року у справі № 370/1226/15-ц (далі - Рішення суду першої інстанції):

1. Позовні вимоги за первісним позовом фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 (далі - ФО-П ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5 ), ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) про стягнення грошових коштів - задоволено.

2. Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 на користь ФО-П ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн. як майнову поруку згідно п. 1,5 договору «Про відступлення права вимоги за договором купівлі - продажу частки в статутному капіталі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВИЙ ДІМ «КАМІЛЛА» (далі - ТОВ «ТД «КАМІЛЛА») солідарно з громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_3 за прострочення виконання майнового зобов`язання, що виникло з Договору договором купівлі - продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ТД «КАМІЛЛА» від 17.12.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Насобіною Г. О. реєстрованим за реєстром №1491 (надалі за текстом - Договір).

3. Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ФО-П ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 7 980 000 (сім мільйонів дев`ятсот вісімдесят тисяч) грн. 00 копійок внаслідок невиконання зобов`язання за Договором та договором про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «КАМІЛЛА» від 05.05.2015 року зареєстрований в реєстрі №330 (надалі за текстом - Договір відступлення).

4. Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ФО-П ОСОБА_2 заподіяні збитки від інфляції в розмірі 4 192 000 (чотири мільйони сто дев`яносто дві тисячі) грн. за час прострочення після спливу 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту вчинення правочину за Договором.

5. Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ФО-П ОСОБА_2 . З % процентів річних від простроченої суми, що становить 370 189, 39 (триста сімдесят тисяч сто вісімдесят дев`ять тисяч) грн. 39 коп. за час прострочення після спливу 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту вчинення правочину за Договором.

6. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь ФО- П ОСОБА_2 3683,23 грн., судових витрат.

7. В задоволенні зустрічного позову 1 ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ФО-П ОСОБА_2 про визнання недійсним Договору відступлення відмовлено.

8. В задоволенні зустрічного позову 2 ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання Договору недійсним відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним Рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 було його оскаржено в апеляційному порядку.

24 листопада 2017 року Апеляційним судом Київської області було ухвалено рішення (далі - Рішення апеляційного суду), яким:

Рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення грошових коштів та постановлено нове.

1. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФО-П ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 20 000 ,00 грн.

2. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ФО-П ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 7980 000,00 грн. як невиконане зобов`язання за Договором та Договором відступлення.

3. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ФО-П ОСОБА_2 як відшкодування збитків від інфляції в розмірі 4 192 000,00 грн;

4. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ФО-П ОСОБА_2 . З % річних від простроченої суми, що становить 370 189,39 грн.

На підставі Рішення апеляційного суду, Макарівським районним судом Київської області було видано 3 виконавчих листа:

- №370/1226/15-ц від 01 березня 2018 року про стягнення з ОСОБА_3 7 980 000,00 грн.;

- № 370/1226/15-ц від 01 березня 2018 року про стягнення з ОСОБА_3 4 192 000,00 грн.;

- №370/1226/15-ц від 01 березня 2018 року про стягнення з ОСОБА_3 370 189,39 грн.

24.11.2017 року рішенням Апеляційного суду Київської області у справі №370/1226/15-ц було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_5 , та скасовано рішення Макарівського районного суду Київської області 05.09.2015 року в частині стягнення коштів та прийнято в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 , на користь ФОП ОСОБА_2 , грошові кошти у розмірі 7 890 000,00 грн., за невиконане зобов`язання, 4 192 000,00 грн., інфляційних втрат та 370 189,39 грн., 3 % річних від простроченої суми за час прострочення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФО-П ОСОБА_2 20 000,00 грн. Також було стягнуто судові витрати.

На підставі рішення суду Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 року у справі №370/1226/15-ц, Макарівським районним судом Київської області було видано, зокрема, 3 (три) виконавчих листа про стягнення з ОСОБА_3 на користь ФО-П ОСОБА_2 коштів, за якими Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Наконечним Ігорем Михайловичем були відкриті виконавчі провадження, а саме:

14 березня 2018 року відкрито виконавче провадження № 55989291 за виконавчим листом № 370/1226/15-ц від 01 березня 2018 року про стягнення з ОСОБА_3 7 980 000,00 грн;

01 листопада 2018 року відкрито виконавче провадження №57575997 за виконавчим листом Ite 370/1226/15-ц від 01 березня 2018 року про стягнення з ОСОБА_3 4 192 000,00 грн;

13 червня 2019 року відкрито виконавче провадження № 59353196 за виконавчим листом № 370/1226/15-ц від 01 березня 2018 року про стягнення з ОСОБА_3 370 189,39 грн.

Наведені виконавчі провадження було приєднано до зведеного виконавчого провадження -NO57576813.

30.07.2020 року ухвалою Макарівського районного суду Київської області у справі ХзЗ70/1226/15-ц, на підставі заяви ОСОБА_3 про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, було визнано виконавчі документи такими, що не підлягають виконанню оскільки заборгованість ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 та відповідно перед ОСОБА_2 відсутня з огляду на наявність заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог 17.12.2014).

17.08.2020 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Наконечним Ігорем Михайловичем було винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень №№ 55989291, 57575997, 59353196.

07.10.2020 року постановою Київського апеляційного суду у справі №370/1226/15-4 було відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ФО-П ОСОБА_2 та залишено без змін ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 30.07.2020 р. у справі №370/1226/15-ц.

02.11.2020 року Верховним Судом було відмовлено у відкритті касаційного провадження за асаційною скаргою ФО-П ОСОБА_2 на ухвалу Макарівського районного суду Київської оласті від 30.07.2020 року та на постанову Київського апеляційного суду від 07.10.2020року у справі 2370/1226/15-ц, з огляду на те, що рішення суду апеляційної інстанції, яким переглянута ухвала про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню не оскаржується в касаційному порядку.

13.11.2020 року особисто ОСОБА_1 , в порядку ст. 370 ЦПК України, було подано алеляційну скаргу на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 30.07.2020року та постановуКиївського апеляційного суду від 07.10.2020 року у справі №370/1226/15-ц, якими було -задоволено заяву ОСОБА_3 про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню.

Постановою Київського апеляційного суду від 01.02.2020 року у справі №370/1226/15-ц було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,скасовано ухвалу Макарівського районного іу Київської області від 30.07.2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 07.10.2020року і відмовлено ОСОБА_3 в задоволені заяви про визнання виконавчих документів такими, що не тягають виконанню.

05.03.2021 року ухвалою Верховного Суду у справі №370/1226/15-ц у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 01.02.2020 року у справі №370/1226/15-ц та ухвалу Київського апеляційного суду від 20.11.2020року у заві №370/1226/15-ц (якою безпідставного поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_6 ) було відмовлено.

Підставою для повторного перегляду та скасування ухвали Макарівського районного суду Київської області від 30.07.2020 pоку, а також постанови Київського апеляційного суду від 07.10.2020 року у справі №370/1226/15-ц стали певні процесуальні недоліки та недосліджені обставини під час переднього розгляду заяви про визнання виконавчих документів таким, що не підлягають конанню.

05.02.2021 року Макарівський районний суд Київської області постановив ухвали про:

- задоволення скарги ФО-П ОСОБА_2 на постанову Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Наконечного Ігора Михайловича від 17.08.2020 року про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 55989291, де боржником є ОСОБА_3 . Скасування постанови Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Наконечного Ігора Михайловича від 17.08.2020 року про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні : 55989291 (копія ухвали додається до клопотання).

- задоволення скарги ФО-П ОСОБА_2 на постанову Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Наконечного Ігора Михайловича від 17.08.2020року про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 57575997, де боржником є ОСОБА_3 . Скасування постанови Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Наконечного Ігора Михайловича від 17.08.2020 року про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 57575997 (копія ухвали додається до клопотання).

- задоволення скарги ФО-ПОСОБА_2 на постанову Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Наконечного Ігора Михайловича від 17.08.2020 року про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 59353196, де боржником є ОСОБА_3 . Скасуванняпостанови Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Наконечного Ігора Михайловича від 17.08.2020 року про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 59353196 (копія ухвали додається до клопотання).

Зазначені ухвали Макарівський районний суд Київської області від 05.02.2021 року у справі №370/1226/15-ц мотивовані тим, що «постановою Київського апеляційного суду від 01.02.2021 у справі № 370/1226/15-ц було скасовано ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 01.02.2021 року про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню та постанову Київського апеляційного суду від 07.10.2020 року у справі № 370/1226/15-ц про залишення зазначеної ухвали без змін, та ухвалено постанову, якою відмовлено ОСОБА_3 , у задоволенні заяви про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню.

Оскільки судове рішення, на підставі якого закінчене виконавче провадження, скасовано, тобто воно не може створювати юридичних наслідків, і відповідно відпали підстави, що зумовили закінчення виконавчого провадження, воно підлягає продовженню, а постанова приватного виконавця підлягає скасуванню».

11.02.2021 року Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Наконечний Ігор Михайлович виніс постанови про відновлення виконавчого провадження:

- ВП № 55989291 з виконання виконавчого листа № 370/1226/15-ц від 01.03.2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ФО-П ОСОБА_2 7 980 000,00 грн,

- ВП№ 57575997 з виконання виконавчого листа № 370/1226/15-ц від 01.03.2018 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ФО-П ОСОБА_2 4 192 000,00 грн,

- ВП № 59353196 з виконання виконавчого листа № 370/1226/15-ц від 01.03.2018 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ФО-П ОСОБА_2 370 189,39 грн.

16.02.2021 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Наконечний Ігор Михайлович виніс постанову ВП № 55989291 про приєднання виконавчого провадження № 55989291 до зведеного виконавчого провадження № 57576813, яке веде ПВ Наконечний І.М.

16.02.2021 року Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Наконечний Ігор Михайлович виніс постанову ВП № 57575997 про приєднання виконавчого провадження №57575997 до зведеного виконавчого провадження № 57576813, яке веде ПВ Наконечний І.М.

16.02.2021 року Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Наконечний Ігор Михайлович виніс постанову ВП № 59353196 про приєднання виконавчого провадження № 59353196 до зведеного виконавчого провадження № 57576813, яке веде ПВ Наконечний І.М .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12.12.2019 року (яку згодом залишено без змін постановою Верховного Суду від 18.11.2020 року у справі №370/1226/15-ц) ОСОБА_3 було відмовлено в задоволені заяви за нововиявленими обставинами саме з процесуальних причин (не доведено факт нововиявлених обставин; заява про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17.12.2014 року не є нововиявленою обставиною, а є новим доказом, який був доступний учасникам справи, але не був поданий ними своєчасно під час розгляду справи по суті). Відповідна заява по суті не розглядалася.

Так, у зв`язку з неможливістю заявника подати оригінал заяви про зарахування однорідних зустрічних грошових вимог під час вирішення спору по суті, та враховуючи обставини для відмови у перегляді рішення суду за нововиявленими обставинами з суто процесуальних підстав, вважаємо, що єдиним ефективним засобом юридичного захисту прав боржника в аспекті положень ст. 13 «Право на ефективний засіб юридичного захисту» Конвенції про Захист прав людини та основоположних свобод (відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть ікщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження), - є визнання виконавчого листа таким, що не піддягає виконанню.

Заявник вважає, що виконавчі листи №370/1226/15-ц від 01 березня 2018 року про стягнення : ОСОБА_3 7 980 000,00 грн., № 370/1226/15-ц від 01 березня 2018 року про стягнення з ОСОБА_8 4 192 000,00 грн., №370/1226/15-ц від 01 березня 2018 року про стягнення з ОСОБА_3 370 89,39 грн., видані Макарівським районним судом Київської області є такими, що не підлягають виконанню з огляду на наступне.

17 грудня 2014 року ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу відчужив ОСОБА_3 , свою частку у розмірі 40 % (сорока відсотків) у статутному капіталі ТОВ «ТД «КАМІЛЛА», що становить 8 000 000,00 грн. (вісім мільйонів гривень).

Цього ж дня, а саме 17 грудня 2014 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_3 письмову заяву про зарахування зустрічного однорідної вимоги які вони мають один перед одним.

Відповідно до умов Заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17.12.2014 p., ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ОСОБА_3 у розмірі 21 435 721,92 грн, а ОСОБА_3 має перед ОСОБА_1 заборгованість за Договором купівлі-продажу частки від 17.12ю2014 року у розмірі 8 000 000,00 грн. Таким чином ОСОБА_1 просить ОСОБА_3 зарахувати однорідні зустрічні вимоги внаслідок чого, загальна заборгованість ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 зменшується зокрема на 8 000 000,00 грн, а заборгованість ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 в розмірі 8 000 000,00 грн за Договором купівлі-продажу частки від 17.12.2014 рокувважається погашеною.

При цьому, ОСОБА_1 в Заяві вказує, що «З моменту підписання цієї заяви вважаю, що зобов`язання ОСОБА_3 щодо сплати грошових коштів за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ТД «КАМІЛЛА» таким, що виконано та припинено у повному обсязі, заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 немає».

На Заяві міститься особистий підпис ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і зазначено про погодження прийняття заліку однорідних вимог.

Факт належності підписів на Заяві саме ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підтверджується висновком експерта за результатами проведення комплексної судово- технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи від 17.01.2018 р. № 34/37-38/18-23 та висновком експерта за результатами проведення судово- почеркознавчої експертизи від 24.05.2018 р. № 6144- 6146/18-32.

Крім того, свідками в межах кримінального провадження № 0000588 від 22.01.2018 року було надано пояснення щодо факту існування заборгованості ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 , що є підтвердженням доцільності складення Заяви та відповідності її обставинам, які виникли на момент укладення Договору і така Заява цілком логічно кореспондує характеру правовідносин, які виникли між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Тобто, з моменту підписання ОСОБА_1 га ОСОБА_3 . Заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17.12.2014 p., обов`язок зі сплати ОСОБА_3 заборгованості за Договором купівлі-продажу частки від 17 грудня 2014 року виконано.

Проте, в подальшому, 05.05.2015 р. ОСОБА_1 відступлено неіснуючий борг своєму адвокатові ОСОБА_2 .

Так, 05.05.2015 р. між ОСОБА_1 та ФО-П ОСОБА_2 був укладений нотаріально посвідчений Договір про відступлення права вимоги за договором купівлі- продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» № 1491 від 17 грудня 2014 року, за умовами якого ОСОБА_1 відступив своє право вимоги до ОСОБА_3 у розмірі 8 000 000,00 грн за Договором купівлі-продажу від 17.12.2014 року на користь ФО-П ОСОБА_2 за 20 000,00 грн. А також поручився на суму 20 000,00 грн перед ФО-П ОСОБА_2 за виконання ОСОБА_3 зобов`язання за Договором купівлі-продажу від 17.12.2014 року.

ФО-П ОСОБА_2 , будучи адвокатом Каждана С. В. надалі звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовом у даній справі № 370/1226/15- ц про стягнення з ОСОБА_3 ,заборгованості за придбання частки в статутному капіталі ТОВ «ГД «КАМІЛЛА».

У даному випадку, з незрозумілих причин, підписуючи договір відступлення прав вимоги від 05.05.2015 року за Договором купівлі-продажу від 17.12.2014 року з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зовсім забув про існування Заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17 грудня 2014 року та відповідно відсутності боргу, який він відступав.

У свою чергу, задовольняючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовуючи ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 30.07.2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 07.10.2020 року (якими задоволено заяву ОСОБА_3 про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню) та приймаючи нове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 , у постанові Київського апеляційного суду від 01.02.2020року у справі № 370/1226/15-ц було зазначено:

«з матеріалів справи встановлено, що ні в зустрічному позові від 13 листопада 2015 року, ні у власноручно підписаних поясненнях від 18 жовтня 2016 року на апеляційну скаргу, ні в апеляційній скарзі на рішення суду від 05 вересня 2016 року, ні в касаційних скаргах на рішення судів першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_3 не вказував про наявність такого факту як прийняття ним письмової заяви ОСОБА_1 від 17 грудня 2014 року, в якій ОСОБА_1 просив у ОСОБА_3 зарахувати зустрічні однорідні грошові вимоги, які вони мають один перед одним, та що заборгованість ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 в розмірі 8 000 000 грн. за договором вважається погашеною.

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності в матеріалах справи доказів обставин наявності заборгованості ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 , що викладені в заяві від 17.12.2014 року, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, крім самої заяви про зарахування однорідних зустрічних грошових вимог від 17.12.2014 року, жодних належних та допустимих доказів наявності боргових зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 на загальну суму 21 435 721,92 грн., ОСОБА_3 та його представниками до справи не надано».

Враховуючи наведені висновки апеляційного суду, заявник вважає за можливе звернутися з даною заявою про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню з наступних інших підстав, про які, як вказав апеляційний суд, не зазначено, а отже вони не могли бути досліджені та встановлені.

Так, ОСОБА_3 не вказував про наявність такого факту як прийняття ним письмової заяви ОСОБА_1 від 17 грудня 2014 року, в якій останній просив у ОСОБА_3 зарахувати зустрічні однорідні грошові вимоги.

У судовому засіданні Апеляційного суду Київської області 24.11.2017 року у справі № 370/1226/15-ц представник ОСОБА_3 зазначав про відсутність заборгованості у зв`язку з її погашенням, посилаючись на даний факт.

05.03.2021 року представником ОСОБА_3 було подано заяву про видачу копії технічного запису судового засідання, яке відбулося 24.11.2017 р. (копія заяви надається).

Пороте, секретарем судового засідання в телефонному режимі було повідомлено, що оптичний диск із звукозаписом, який міститься у справі зламаний і наразі перевіряється наявність копії оптичного диску із звукозаписом в архіві Апеляційного суду Київської області.

Отримана фотокопія вказаного пошкодженого оптичного диску, на якому міститься технічний запис судового засідання 24.11.2017 року.

Також у матеріалах справи міститься лист судді Київського апеляційного суду від 11.03.2021 року адресований на ім`я Голови ліквідаційної комісії Апеляційного суду Київської області з запитом про надання копії технічного запису судового засідання Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 року з архіву копії диску у справі № 370/1226/15-ц (копія заяви надається).

Крім того, відповідне зарахування прийняте ОСОБА_3 підтверджується його підписом на заяві з написом «з заліком погоджуюсь повністю» та «Заяву отримав».

Таким чином, наявні всі підстави вважати, що ОСОБА_3 прийнято зарахування зустрічних однорідних вимог, а про відсутність заборгованості повідомлялося представником ОСОБА_3 у судовому засіданні 24.11.2017 року.

Дана обставина, на відсутність дослідження якої звернув увагу суд апеляційної інстанції є додатковою підставою, поряд з підставами зазначеними у раніше поданій заяві, для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Заява про зарахування однорідних зустрічних вимог від 17.12.2014 рокускладена самим ОСОБА_1 та містить його підпис, що підтверджується експертизами. До того ж ОСОБА_1 спростував факт того, що він не підписував таку заяву та, що підпис на даній заяві йому не належить.

Тобто, наведена обставина вказує на те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було .кладено таку заяву про зарахування.

Як зазначено вище, зарахування було прийняте ОСОБА_3 , у зв`язку з чим відповідні зобов`язання сторін припинені.

Наявність на заяві про зарахування однорідних зустрічних вимог підпису ОСОБА_3 та запису «з заліком погоджуюсь повністю» свідчить, що зарахування однорідних зустрічних вимог відбулося не за одностороннім правочином (заявою), а за двостороннім правочииом. який містить "підписи обох сторін.

Питання недійсності заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17.12.2014 року ОСОБА_9 не підіймав. Спростування наявності у нього боргу перед ОСОБА_3 , про який зеться у зарахуванні, не обґрунтував належними доказами.

За загальним правилом зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявлено однією із сторін у зобов`язанні, здійснюється в силу положень ст. 601 ЦК України та не пов`язується із зийняттям такого зарахування іншою стороною. Зарахування є одностороннім правочином, для цього достатньо заяви однієї сторони.

Проте, у даному конкретному випадку, згоду на зарахування надали обидві сторони, шляхом вчинення написів на заяві, яка за своєю суттю є не одностороннім волевиявленням з обов`язковими наслідками для іншої сторони, а волевиявленням двох сторін, з обов`язковими наслідками для обох сторін.

Отже, на момент, не те що подання позову до Макарівського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за Договором, а не на момент укладення Договору відступлення від 05.05.2015 року між ОСОБА_1 та ФО-П ОСОБА_2 , заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 за Договором не існувало.

Таким чином, не може вважатися правомірною стадія виконавчого провадження, як завершальна стадія судового провадження у випадку, якщо усі зобов`язання, щодо яких здійснюється примусове виконання, вже виконано.

Цього ж дня, а саме 17 грудня 2014 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_3 письмову заяву про зарахування зустрічного однорідної вимоги які вони мають один перед одним.

Відповідно до умов Заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17.12.2014 pоку, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ОСОБА_3 у розмірі 21 435 721,92 грн, а ОСОБА_3 має перед ОСОБА_1 заборгованість за Договором купівлі-продажу частки від17.12.2014 року у

розмірі 8 000 000,00 грн. Таким чином ОСОБА_1 просить ОСОБА_3 зарахувати однорідні зустрічні вимоги внаслідок чого, загальна заборгованість ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 зменшується зокрема на 8 000 000,00 грн, а заборгованість ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 в розмірі 8 000 000,00 грн за Договором купівлі-продажу частки від 17.12.2014 року вважається погашеною.

При цьому, ОСОБА_1 в Заяві вказує, що «З моменту підписання цієї заяви вважаю, що зобов`язання ОСОБА_3 щодо сплати грошових коштів за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ТД «КАМІЛЛА» таким, що виконано та припинено у повному обсязі, заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 немає».

На Заяві міститься особистий підпис ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і зазначено про погодження прийняття заліку однорідних вимог.

Факт належності підписів на Заяві саме ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підтверджується висновком експерта за результатами проведення комплексної судово- технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи від 17.01.2018 р. № 34/37-38/18-23 та висновком експерта за результатами проведення судово- почеркознавчої експертизи від 24.05.2018 р. № 6144- 6146/18-32.

Крім того, свідками в межах кримінального провадження № 0000588 від 22.01.2018 року було надано пояснення щодо факту існування заборгованості ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 , що є підтвердженням доцільності складення Заяви та відповідності її обставинам, які виникли на момент укладення Договору і така Заява цілком логічно кореспондує характеру правовідносин, які виникли між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Тобто, з моменту підписання ОСОБА_1 га ОСОБА_3 . Заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17.12.2014 p., обов`язок зі сплати ОСОБА_3 заборгованості за Договором купівлі-продажу частки від 17 грудня 2014 року виконано.

Проте, в подальшому, 05.05.2015 р. ОСОБА_1 відступлено неіснуючий борг своєму адвокатові ОСОБА_2 .

Так, 05.05.2015 р. між ОСОБА_1 та ФО-П ОСОБА_2 був укладений нотаріально посвідчений Договір про відступлення права вимоги за договором купівлі- продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» № 1491 від 17 грудня 2014 року, за умовами якого ОСОБА_1 відступив своє право вимоги до ОСОБА_3 у розмірі 8 000 000,00 грн за Договором купівлі-продажу від 17.12.2014 на користь ФО-П ОСОБА_2 за 20 000,00 грн. А також поручився на суму 20 000,00 грн перед ФО-П ОСОБА_2 за виконання ОСОБА_3 зобов`язання за Договором купівлі-продажу від 17.12.2014 р.

ФО-П ОСОБА_2 , будучи адвокатом Каждана С. В. надалі звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовом у даній справі № 370/1226/15- ц про стягнення з

ОСОБА_3 заборгованості за придбання частки в статутному капіталі ТОВ «ГД «КАМІЛЛА».

У даному випадку, з незрозумілих причин, підписуючи договір відступлення прав вимоги від 05.05.2015 р. за Договором купівлі-продажу від 17.12.2014 р. з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зовсім забув про існування Заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17 грудня 2014 року та відповідно відсутності боргу, який він відступав.

У свою чергу, задовольняючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовуючи ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 30.07.2020 та постанову Київського апеляційного суду від 07.10.2020 р. (якими задоволено заяву ОСОБА_3 про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню) та приймаючи нове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 , у постанові Київського апеляційного суду від 01.02.2020 у справі № 370/1226/15-ц було зазначено:

«з матеріалів справи встановлено, що ні в зустрічному позові від 13 листопада 2015 року, ні у власноручно підписаних поясненнях від 18 жовтня 2016 року на апеляційну скаргу, ні в апеляційній скарзі на рішення суду від 05 вересня 2016 року, ні в касаційних скаргах на рішення судів першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_3 не вказував про наявність такого факту як прийняття ним письмової заяви ОСОБА_1 від 17 грудня 2014 року, в якій ОСОБА_1 просив у ОСОБА_3 зарахувати зустрічні однорідні грошові вимоги, які вони мають один перед одним, та що заборгованість ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 в розмірі 8 000 000 грн. за договором вважається погашеною.

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності в матеріалах справи доказів обставин наявності заборгованості ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 , що викладені в заяві від 17.12.2014 року, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, крім самої заяви про зарахування однорідних зустрічних грошових вимог від 17.12.2014 року, жодних належних та допустимих доказів наявності боргових зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 на загальну суму 21 435 721,92 грн., ОСОБА_3 та його представниками до справи не надано».

Враховуючи наведені висновки апеляційного суду, заявник вважає за можливе звернутися з даною заявою про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню з наступних інших підстав, про які, як вказав апеляційний суд, не зазначено, а отже вони не могли бути досліджені та встановлені.

Так, ОСОБА_3 не вказував про наявність такого факту як прийняття ним письмової заяви ОСОБА_1 від 17 грудня 2014 року, в якій останній просив у ОСОБА_3 зарахувати зустрічні однорідні грошові вимоги.

У судовому засіданні Апеляційного суду Київської області 24.11.2017 року у справі № 370/1226/15-ц представник ОСОБА_3 зазначав про відсутність заборгованості у зв`язку з її погашенням, посилаючись на даний факт.

05.03.2022 року представником ОСОБА_3 було подано заяву про видачу копії технічного запису судового засідання, яке відбулося 24.11.2017 р. (копія заяви надається).

Пороте, секретарем судового засідання в телефонному режимі було повідомлено, що оптичний диск із звукозаписом, який міститься у справі зламаний і наразі перевіряється наявність копії оптичного диску із звукозаписом в архіві Апеляційного суду Київської області.

Отримана фотокопія вказаного пошкодженого оптичного диску, на якому міститься технічний запис судового засідання 24.11.2017 року.

Також у матеріалах справи міститься лист судді Київського апеляційного суду від 11.03.2021 рокуадресований на ім`я Голови ліквідаційної комісії Апеляційного суду Київської області з запитом про надання копії технічного запису судового засідання Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 року з архіву копії диску у справі № 370/1226/15-ц (копія заяви надається).

Крім того, відповідне зарахування прийняте ОСОБА_3 підтверджується його підписом на заяві з написом «з заліком погоджуюсь повністю» та «Заяву отримав».

Таким чином, наявні всі підстави вважати, що ОСОБА_3 прийнято зарахування зустрічних однорідних вимог, а про відсутність заборгованості повідомлялося представником ОСОБА_3 у судовому засіданні 24.11.2017 року.

Дана обставина, на відсутність дослідження якої звернув увагу суд апеляційної інстанції є додатковою підставою, поряд з підставами зазначеними у раніше поданій заяві, для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Заява про зарахування однорідних зустрічних вимог від 17.12.2014 року складена самим ОСОБА_1 та містить його підпис, що підтверджується експертизами. До того ж ОСОБА_1 не спростував факт того, що він не підписував таку заяву та, що підпис на даній заяві йому не залежить.

Тобто, наведена обставина вказує на те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було .кладено таку заяву про зарахування.

Як зазначено вище, зарахування було прийняте ОСОБА_3 , у зв`язку з чим відповідні зобов`язання сторін припинені.

Наявність на заяві про зарахування однорідних зустрічних вимог підпису ОСОБА_3 та запису «з заліком погоджуюсь повністю» свідчить, що зарахування однорідних зустрічних вимог відбулося не за одностороннім правочином (заявою), а за двостороннім правочином. який містить підписи обох сторін.

Питання недійсності заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17.12.2014 року ОСОБА_9 не підіймав. Спростування наявності у нього боргу перед ОСОБА_3 , про який йдеться у зарахуванні, не обґрунтував належними доказами.

За загальним правилом зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявлено однією сторін у зобов`язанні, здійснюється в силу положень ст. 601 ЦК України та не пов`язується із зийняттям такого зарахування іншою стороною. Зарахування є одностороннім правочином, для цього достатньо заяви однієї сторони.

Проте, у даному конкретному випадку, згоду на зарахування надали обидві сторони, шляхом вчинення написів на заяві, яка за своєю суттю є не одностороннім волевиявленням з обов`язковими наслідками для іншої сторони, а волевиявленням двох сторін, з обов`язковими наслідками для обох сторін.

Отже, на момент, не те що подання позову до Макарівського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за Договором, а не на момент укладення Договору відступлення від 05.05.2015 року між ОСОБА_1 та ФО-П ОСОБА_2 , заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 за Договором не існувало.

Таким чином, не може вважатися правомірною стадія виконавчого провадження, як завершальна стадія судового провадження у випадку, якщо усі зобов`язання, щодо яких здійснюється примусове виконання, вже виконано.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 23 липня 2021 року заяву ОСОБА_3 про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню - задоволено.

Визнано виконавчий лист від 01 березня 2018 року, виданий Макарівським районним судом у Київській області у справі № 370/1226/15-ц про стягнення з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3 на користь СПД- ФОП ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 7 980 000, 00 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Визнано виконавчий лист від 01 березня 2018 року, виданий Макарівським районним судом у Київській області у справі № 370/1226/15-ц про стягнення з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3 на користь СПД- ФОП ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 4 192 000,00 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Визнано виконавчий лист від 01 березня 2018 року, виданий Макарівським районним судом у Київській області у справі № 370/1226/15-ц про стягнення з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3 на користь СПД- ФОП ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 370 189,39 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу посилаючись на те, що вона прийнята з порушенням норм матерівального і процесуального права. Суд в оскаржуваній ухвалі здійснив переоцінку фактично встановлених судами обставин у рішенні, що набуло законної сили та підлягає виконаню, встановив нові обставини, які не були предметом дослідження при розгляді справи по суті. Просить ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 23.07.2021 року скасувати та постановит нову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_1 також подано пекляційну скаргу. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, як таку, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу, що жодна з вимог, з яким закон пов`язує зарахування однорідних зустрічних вимог, нек була виконана, що сіадчить про нікчемність заяви про зарахування зустрічних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає з наступних підстав.

При розгляді заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню встановлено, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року у справі № 370/1226/15-ц:

1. Позовні вимоги первісним позовом фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 (далі - ФО-П ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5 ), ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) про стягнення грошових коштів - задоволено.

2. Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 на користь ФО-П ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн. як майнову поруку згідно п.1.5 договору «Про відступлення права вимоги за договором купівлі - продажу частки в статутному ^ капіталі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВИЙ ДІМ «КАМІЛЛА» (далі - ТОВ «ТД «КАМІЛЛА») солідарно з громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_3 за прострочення виконання майнового зобов`язання, що виникло з Договору договором купівлі - продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ТД «КАМІЛЛА» від 17.12.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Насобіною Г. О. реєстрованим за реєстром №1491 (надалі за текстом - Договір).

3. Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ФО-П ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 7 980 000 (сім мільйонів дев`ятсот вісімдесят тисяч) грн. 00 копійок внаслідок невиконання зобов`язання за Договором та договором про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «КАМІЛЛА» від 05.05.2015 року зареєстрований в реєстрі №330 (надалі за текстом - Договір відступлення).

4. Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ФО-П ОСОБА_2 заподіяні збитки від інфляції в розмірі 4 192 000 (чотири мільйони сто дев`яносто дві тисячі) грн. за час прострочення після спливу 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту вчинення правочину за Договором.

5. Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ФО-П ОСОБА_2 . З % процентів річних від простроченої суми, що становить 370 189, 39 (триста сімдесят тисяч сто вісімдесят дев`ять тисяч) грн. 39 коп. за час прострочення після спливу 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту вчинення правочину за Договором.

6. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь ФО- П ОСОБА_2

3683,23 грн., судових витрат.

7. В задоволенні зустрічного позову 1 ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ФО-П ОСОБА_2 про визнання недійсним Договору відступлення відмовлено.

8. В задоволенні зустрічного позову 2 ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання Договору недійсним відмовлено.

24 листопада 2017 року Апеляційним судом Київської області було ухвалено рішення у даній справі, яким:

Рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення грошових коштів та постановлено нове.

1. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФО-П ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн.

.

2. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ФО-П ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 7 980 000,00 грн. як невиконане зобов`язання за Договором та Договором відступлення.

3. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ФО-П ОСОБА_2 як відшкодування збитків від інфляції в розмірі 4 192 000,00 грн;

4. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ФО-П ОСОБА_2 . З % річних від простроченої суми, що становить 370 189,39 грн.

На підставі Рішення апеляційного суду, Макарівським районним судом Київської області було видано 3 виконавчих листа:

- №370/1226/15-ц від 01 березня 2018 року про стягнення з ОСОБА_3 7 980 000,00 грн.;

- № 370/1226/15-ц від 01 березня 2018 року про стягнення з ОСОБА_3 4 192 000,00 грн.;

- №370/1226/15-ц від 01 березня 2018 року про стягнення з ОСОБА_3 370 189,39 грн.

14 березня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Наконечним Ігорем Михайловичем було відкрито виконавче провадження № 55989291 за виконавчим листом №370/1226/15-ц від 01 березня 2018 року про стягнення з ОСОБА_3 7 980 000,00 грн.

01 листопада 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Наконечним Ігорем Михайловичем було відкрито виконавче провадження №57575997 за виконавчим листом № 370/1226/15-ц від 01 березня 2018 року про стягнення з ОСОБА_3 4 192 000,00 грн. Того ж дня, 01 листопада 2018 року, виконавче провадження №55989291 та виконавче провадження №57575997 було об`єднано у зведене виконавче провадження №57576813.

13 червня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Наконечним Ігорем Михайловичем було відкрито виконавче провадження №59353196 за виконавчим листом № 370/1226/15-ц від 01 березня 2018 року про стягнення з ОСОБА_3 370 189,39 грн. Того ж дня, 13 червня 2019 року, виконавче провадження №59353196 було приєднано до зведеного виконавчого провадження №57576813.

Задовільняючи заяву ОСОБА_3 про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до заяви про зарахування однорідних зустрічних грошових вимог 17 грудня 2014 року ОСОБА_1 письмово просив у ОСОБА_3 зарахувати зустрічні однорідні вимоги які вони мають один перед одним, тобто буквально - врахувати передану частку в статутному капіталі ТОВ «ТД «KAMIJIJIA» у якості часткової виплати заборгованості, яка виникла у ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , залік однорідних вимог прийнято, про що свідчить його підпис на заяві. В подальшому між ФОП СПД ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги за договором купівлі- продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТОВ Торговий Дім «Каміла». В подальшому ФОП СПД ОСОБА_2 звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовом про стягнення з ОСОБА_3 .

Однак із таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи із наступного.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що мотиви заяв ОСОБА_3 від 15.07.20р. та від 15.03.21р. є однаковими, а апеляційним судом встановлено у постанові від 01.02.2021р. №370/1226/15 відсутність посилань ОСОБА_3 на обставини, які можуть бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню які виникли саме після ухвалення рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.17р. Обставини щодо існування заяви від 17.12.2014 року про зарахування зустрічних однорідних вимог не були повідомлені відповідачем ОСОБА_3 при розгляді справи № 370/1226/15-ц, не були предметом дослідження судів першої, апеляційної та касаційної інстанції.

Окрім того, постановою Київського апеляційного суду від 01.02.2021 року №370/1226/15 було встановлено, що висновки почеркознавчих експертиз від 17.01.2018 року №34/37-38/18-23 та від 24.05.2018 року №6144-6146/18-32 не можуть достовірно підтверджувати існування правочину щодо зарахування зустрічних однорідних грошових вимог.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.05.2019 року № 2-р (II)/2019 в якому зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і понвлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (п.40 рішення від 19.03.97 у справі «Горнсбі проти Греції»).

У постанові Верховного Суду України від 22.03.2017р. №755/6665/15 зазначено, що Згідно з ст. 1 закону «Про виконавче провадження» виконавче [ровадження є завершальною стадією судового провадження. З огляду на зазначене питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є перешкодою для завершення судового провадження.

У постанові Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 01.07.20р. 488/3753/17-ц зазначено, «Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею б Конвениії про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Отже, розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, є триваючими правовідносинами до тих пір, поки судове рішення не буде виконане у порядку, передбаченому законом».

Як передбачено частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на розгляд справи судом, встановленим законом. Формула «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд, виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі «Горнсбі проти Греції», пункт 40). Неможливість виконання остаточного рішення суду майнового характеру або створення перешкод для такого виконання становить втручання у здійснення права власності у розумінні вказаної норми.

Отже, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення "або з інших причин" стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так , зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як роз`яснив ВСС України в інформаційному листі від 01 липня 2015 року "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" у зв`язку з відсутністю чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так и часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився;- обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Разом з тим, за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, заявником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що ним чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого його обов`язок припинився, або його обов`язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями статті 432 ЦПК України.

Отже, суд першої інстанції вже вдруге здійснив переоцінку фактично встановлених судами обставин у рішенні Апеляційного суду Київської області від 24.11.17року. №370/1226/15, що набуло законної сили та підлягає виконанню, встановив нові обставини, які не були предметом дослідження при розгляді справи по суті, що суперечить положенням ст. 434 ЦПК України щодо підстав визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегією суддів встанволено, що суд першої інстанції не вірно застосував норми права, не повно встановив обставини справи, висновки суду не відповідають встановленим обставинам, а ті обставини, які суд вважав доведеними спростовуються наявними в справі доказами, а тому рішення районного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову взадоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 23 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 від 15 березня 2021 року про визнаня виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню - відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 22 лютого 2022 року

Головуючий Є.М. Суханова

Судді: Р.В.Березовенко

Г.М. Кирилюк