Справа № 676/5470/21
Номер провадження 2/676/446/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

26 квітня 2022 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Швець О.Д.

з участю секретаря Чекашкіної О.Л.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом визнання особи такою що втратила право на користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом визнання особи такою що втратила право на користування житлом в будинкуАДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх вимог вказують, що є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 23.01.2008 року. Відповідач є колишньою дружиною позивача, зареєстрована як член сім`ї, однак за вказаною адресою не проживає більше 1 року, комунальні платежі та витрати на обслуговування житла не сплачує, речей належних відповідачу в будинку не має. Відповідач фактично виселилася з будинку, але знятись з реєстрації не бажає, чим чинить позивачу перешкоди у володінні та розпорядженні своєю власністю, в отриманні субсидії на оплату комунальних послуг. Тому просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житлом в будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 22.09.2021 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 27.01.2022 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.

В суді представник позивача позов підтримав, просить задовольнити.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, про час і місце слухання справи повідомлена своєчасно належним чином.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 1996 року, який розірваний рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 18 квітня 2017 року.

Згідно договору дарування від 23.01.2008 р. серія ВКЕ №084812, зареєстрованого в реєстрі за № 152, ОСОБА_2 перейшло в дар безоплатно 44/100 частини житлового будинку з частиною господарсько-побутових будівель по АДРЕСА_1 .

Згідно договору про поділ житлового будинку від 25.12.2019 р. серія НОЕ 452831, за реєстровий в реєстрі за № 3704, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 провели поділ житлового будинку, у власність ОСОБА_2 перейшов житловий будинок літ. А-1, а саме:веранда пл. 10,3 кв.м., кімната площею 18,2 кв.м., прихожа пл. 9,0 кв.м., кімната пл. 11,0 кв.м., загальною площею 48,5 кв.м., в тому числі житлова площа 29,2 кв.м., літня кухня з верандою та підвалом літ. Б, огорожа літ. N, які являють собою самостійний об`єкт нерухомого майна. Вказаний будинок знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності на зазначений будинок зареєстровано за позивачем 10.02.2020 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 200114495.

Відповідно довідки № 06-09-07/68 від 30.08.2021 р. про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 .

Нормами статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї, як зазначено у частині другій статті 64 ЖК УРСР.

Відповідно до статті 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі статтею 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

У статті 162 ЖК УРСР вказано, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника квартири користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за умови, що така особа є членом сім`ї власника житлового приміщення, власник житлового приміщення надавав згоду на вселення такої особи, як члена сім`ї.

Актом перевірки паспортного режиму від №. 46 від 13.07.2021 р., №27 від 07.05.2021 р., №03 від 06.01.2021 р., №25 від 23.04.2021 р., №94 від 28.12.2020 р., №70 від 15.09.2020 р., №60 від 26.08.2020 р., встановлено, що ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 , зареєстрована, але не проживає.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 суду проказали, що ОСОБА_3 не проживає в будинку з 2017 року, забрала свої речі і переїхала проживати до співмешканця. В спірному будинку залишились проживати діти сторін. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 в будинку не проживає, дітей не провідує, про порушення її житлових прав до сільської ради не повідомляла.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України.

У частині першій статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

У частині першій статті 402 ЦК України вказано, шо сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У статті 406 ЦК України унормовано питання припинення сервітуту.

Сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що в спірному житловому будинку, який складається з двох житлових кімнат, проживають позивач та двоє дітей.

Відповідач не проживає в спірному будинку більше року без поважної причини. Протягом усього часу відсутності в будинку, відповідач жодного разу не ставила питання про вселення в будинок, що вказує на те, що визначилась з місцем свого проживання.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідач за захистом свого цивільного права до суду не зверталась.

З огляду на те, що в спірному будинку залишились проживати позивач та двоє неповнолітніх дітей, відповідач з місцем свого проживання на даний час визначилась і не ставить перед судом питання про порушення її права на проживання в спірному будинку, не є членом сім`ї ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житлом в будинку АДРЕСА_1 відповідає пропорційності переслідуваній легітимній меті у світлі статті 8 Конвенції, інтереси позивача, як власника житла та користувача цим житлом, перевищують інтереси колишнього члена сім`ї, у якої припинилися правові підстави користування чужим майном, та яка, за доводами позивач, забезпечена іншим житловим приміщенням, що нею не спростовано.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні рішення суду є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку в зазначеному будинку.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 128, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 317, 321, 391, 406 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом визнання особи такою що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування житлом в будинку АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 26 квітня 2022 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.