Справа № 343/2156/21
Провадження № 22-ц/4808/113/22
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Девляшевського В.А., Томин О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду від 25 листопада 2021 року, в складі судді Лицура І.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .

Рішенням Долинського районного суду від 07.08.2008 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Оскільки вказаний розмір аліментів був незначний, то вона звернулась до суду із заявою про зміну способу стягнення аліментів з частки від заробітку на стягнення в твердій грошовій сумі й рішенням Долинського районного суду від 03.06.2014 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 600,00 грн щомісячно. Після цього вони з відповідачем узгодили розмір аліментів, які останній буде добровільно надавати на утримання неповнолітнього сина, тому виконавчий лист до виконання вона не звертала. Однак, відповідач не дотримався досягнутої домовленості та аліменти не сплачував. На даний час відповідач є здоровим та працевлаштований в Англії, де отримує високу заробітну плату, а її коштів не вистачає для належного матеріального забезпечення сина. Вказані обставини підтверджують необхідність зміни способу стягнення аліментів зі стягнення їх в твердій грошовій сумі на стягнення у частці від заробітку. Просила змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Долинського районного суду від 03.06.2014 року на її користь на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі стягнення в твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн. на стягнення в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Рішенням Долинського районного суду від 25 листопада 2021 року позов задоволено.

Змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно рішення Долинського районного суду від 03.06.2014 року в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн щомісячно, на стягнення їх у частці від заробітку в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати з часу набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 908,00 грн судового збору та на користь ОСОБА_2 3 500,00 грн відшкодування витрат на надання правової допомоги згідно квитанції адвоката Дуткевича М.В.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням в частині стягнутих судових витрат на правову допомогу, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просив рішення скасувати в частині витрат на правову допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення. При цьому зазначає, що витрати на правову допомогу не підтверджені жодними доказами. Вказує, що ні позивач, ні її представник не надали детального опису виконаних адвокатом Дуткевич М.В. робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. В розрахунку процесуальних витрат, зокрема п.3 участь адвоката у розгляді справи в суді першої інстанції виїзд з м. Болехів до м. Долина ціна послуги зазначена 1500 грн. Розмір витрат на оплату послуг адвоката, заявлені представником позивача не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконання робіт.

Розрахунок процесуальних витрат, що міститься в матеріалах справи є завищеним, загальним та абсолютно неаргументованим.

Окрім того, на думку апелянта, представник позивача не був присутнім на жодному судовому засіданні у даній справі. Хоча у розрахунку процесуальних витрат зазначена така послуга, як участь у розгляді справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник апелянтки ОСОБА_2 ОСОБА_5 зазначив, що рішення суду в оскаржуваній частині відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги його законності не спростовують.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, судом першої інстанції позов ОСОБА_2 задоволено. Змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно рішення Долинського районного суду від 03.06.2014 року в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. щомісячно, на стягнення їх у частці від заробітку в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати з часу набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 908,00 грн. судового збору та на користь ОСОБА_2 3 500,00 грн. відшкодування витрат на надання правової допомоги згідно квитанції адвоката Дуткевича М.В.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає за необхідне переглянути справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, тобто виключно в частині щодо стягнутих судових витрат на правову допомогу.

Задовольняючи вимоги в частині стягнення судових витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що витрати понесені на правову допомогу в межах розгляду даної цивільної справи в розмірі 3 500 грн є сумою яка відповідає обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та кількості витраченого часу, є співмірною категорії складності справи.

Колегія суддів оцінюючи висновки суду першої інстанції в цій частині виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами частин 1, 2, 5, 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 757/60277/18-ц (провадження № 61-15924св20).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

В даному випадку, позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу до суду першої інстанції надано: договір про надання правової допомоги від 18.10.2021 року №46 з адвокатом Дуткевич М.В., (а.с.12), ордер про надання правничої допомоги №46 від 18.10.2021 року (а.с.13), квитанція до прибуткового касового ордера №55 від 28.10.2021 року на суму 3500 грн (а.с.14), розрахунок процесуальних витрат згідно договору №46 від 18.10.2021 року на суму 3500 грн (а.с.15).

Як вбачається з розрахунку процесуальних витрат, сторони погодили послуги, а саме: 1) консультація з приводу збору необхідних документів 400 грн; 2) підготовка та складання позовної заяви 1600 грн; 3) участь адвоката у розгляді справи в суді першої інстанції виїзд з м. Болехова до м. Долина 1500 грн. Всього, вартість послуг наданих адвокатом склала 3500 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 04.11.2021 року розгляд справи призначено на 22 листопада 2021 року.

17.11.2021 року адвокат Дуткевич М.В. надіслав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з сімейними обставинами.

Згідно довідки Долинського районного суду сторони в судове засідання призначене на 22.11.2021 року сторони не з`явились, розгляд справи відкладена на 25.11.2021 року.

25.11.2021 року адвокат Дуткевич М.В. надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Таким чином, у судових засіданнях при розгляді даної цивільної справи адвокат Дуткевич М.В. жодного разу участі не брав.

Таким чином стороною позивача не доведено понесення ОСОБА_2 витрат на правову допомогу на суму 1500 грн.

Враховуючи доведеність витрат на правову допомогу у цивільній справі на суму 2 000 грн, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення з ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката, визначену судом суму 3500 грн слід зменшити до 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду від 25 листопада 2021 року в частині стягнення витрат на правову допомогу змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: 77523 с. Солуків Калуського району Івано-Франківської області) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ) 2000 (дві тисячі) гривень витрат на правову допомогу.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття,у випадках передбачених у п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуюча О.В.Пнівчук

Судді: В.А. Девляшевський

О.О. Томин