Справа № 471/1062/21
Провадження №2/471/45/22
Номер рядка звіту 29
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"20" січня 2022 р.

Братський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Гукова І.Б.,

за участю секретаря Кравченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Братське цивільну справу № 471/1062/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку.

В своєму позові позивач зазначає, що 24 травня 2000 року між ним та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , укладено договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , договір в цей же день було зареєстровано універсальною товарною біржею Ріко-Альянс в журналі реєстрації біржових угод за № 3-49. Зобов`язання по цьому договору було виконано в повному обсязі: позивач сплатив відповідачам оговорену суму - 2000 грн., а відповідачі в свою чергу віддали документи та ключі від будиноку. Право власності на вказаний будинок зареєстрували в Вознесенському МБТІ, про що свідчить реєстраційний напис № 901 від 25.05.2000 року. В пункті 10 вище зазначеного договору купівлі-продажу вказано, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, а це свідчить про те, що при купівлі-продажу будинку ми не знали про необхідність нотаріального посвідчення такого договору. В даний час виникло питання щодо внесення інформації про право власності на будинок до Державного реєстру речових прав. Звернувшись у відповідні органи встановлено, що вказаний договір купівлі-продажу, не оформлений нотаріально, не являється документом, який засвідчує право власності на будинок, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Однак, нотаріально посвідчити договір в нотаріальній конторі не має можливості, оскільки позивач не підтримує зв`язок з відповідачами.

Представник позивача до початку судового засідання звернувся із письмовою заявою, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив справу слухати без його участі.

Відповідачі в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду були повідомлені належним чином.

Суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

24 травня 2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , укладено договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , договір в цей же день було зареєстровано універсальною товарною біржею Ріко-Альянс в журналі реєстрації біржових угод за № 3-49 (а.с. 11).

Зобов`язання по договору представником позивача було виконано в повному обсязі: покупець сплатив оговорену суму 2000 грн. за купівлю вказаного майна, а продавці віддали документи на будівлю та ключі від нього.

Право власності на вказаний житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрував в КП "Возенесенському МБТІ", реєстровий номер 901, відповідно до реєстраційного напису від 25 травня 2000 року (а.с. 12).

При внесенні інформації про право власності на будинок до Державного реєстру речових прав встановлено, що вказаний договір не оформлений нотаріально та не являється документом, який засвідчує право власності на житловий будинок.

Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі-продажу житлового будинку було укладено 24 травня 2000 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Зобов`язання за договором купівлі-продажу житлового будинку сторонами були виконанні.

Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося.

Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Враховуючи вище викладене, зважаючи на те, що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується договором купівлі-продажу № 3-49 від 24 травня 2000 року, укладеним на універсальній товарній біржі Ріко-Альянс; крім того, відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 280, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на суму 2000 гривень, та зареєстрований універсальною товарною біржею " Ріко-Альянс " 24 травня 2000 року за № 3-49.

Судові витрати залишити за позивачем.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачі - ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку відповідно до положень ст. 354 ЦПК України.

СуддяІ.Б. Гукова