Справа №639/105/22
Провадження №2-о/639/32/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Труханович В.В.,

за участю секретаря - Усиченко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу №639/105/22 за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2022 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла заява в порядку окремого провадження заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якій останні просять суд розірвати шлюб, який укладений 13.11.2010 року, актовий запис №35 та після розірвання шлюбу прізвище заявника ОСОБА_1 залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог заявники посилаються на те, що 13 листопада 2010 року між заявниками було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис №35. В шлюбі у сторін народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так, заявники зазначають, що протягом останніх років сімейні стосунки між ними погіршилися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, заявники мешкають окремо з квітня 2021 року, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально. Разом з тим, між заявниками досягнуто згоди стосовно участі у вихованні дитини та утриманні дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складений відповідний нотаріально посвідчений договір. Будь-які спори щодо майна або інших питань між заявниками відсутні.

Вказані обставини і вимусили заявників звернутися до суду з зазначеною заявою.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 січня 2022 року прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Призначено судове засідання.

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від заявника ОСОБА_1 на електрону пошту суду надійшла заява, в якій вона просила суд розірвати шлюб, від заявника ОСОБА_2 на електрону пошту суду надійшла заява, в якій просив розглянути справу у його відсутність, із заявою про розірвання шлюбу згоден, дану заяву підтримав.

За таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали заяви, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Частиною 3 ст. 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Так, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклав шлюб з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 13.11.2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печенізького районного управління юстиції Харківської області було зроблено відповідний актовий запис №35 та підтверджуєтеся свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно 13.05.2021 року. Прізвище дружини після розірвання шлюбу - « ОСОБА_1 » (а.с.4).

В шлюбі у заявників народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис №16 та підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 виданим 09.04.2011 року. Батьками дитини зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 11).

Крім того, між заявниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досягнуто згоди стосовно участі у вихованні дитини та утриманні дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складений відповідний нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів на дитину, визначення місця проживання, участь у вихованні та утриманні дитини від 11.01.2022 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Гончаренко Н.Ю. за р.№46 (а.с.14-15).

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Так, з матеріалів справи, вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 листопада 2010 року, в шлюбі у сторін народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та між заявниками досягнуто згоди стосовно участі у вихованні дитини та утриманні дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складений відповідний нотаріально посвідчений договір. Будь-які спори щодо майна або інших питань між заявниками відсутні. Спільне життя у сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю.

З огляду на вищевикладене, на підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як заявників, а тому заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

За змістом ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє пріз вище, у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заявник ОСОБА_1 у заяві просила суд залишити прізвище без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 11, 76-81, 89, 263-265, 268, 293, 294 ЦПК України, ст. ст. 24, 104, 105, 109, 113 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований 13.11.2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печенізького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №35.

Після розірвання шлюбу прізвище заявника ОСОБА_1 залишити без змін - « ОСОБА_1 ».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 30.12.2010 року, РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_5 виданий Печенізьким РВ УМВС України в Харківській області 24.05.2000 року, РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 30.05.2022 року.

Суддя В.В. Труханович