Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/7884/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про перегляд рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2019 року по справі № 357/7884/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник Оксани Петрівни про визнання договору недійсним, за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ Агрофірма «Матюші» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2019 року по справі № 357/7884/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник Оксани Петрівни про визнання договору недійсним, за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, заявник зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову ТОВ Агрофірма «Матюші» у справі №.357/7884/18, суд дійшов висновку, що, у зв`язку з існуванням наказу Міністерства юстиції України №729/5 від 15.03.2018 року, Договір оренди землі не набрав чинності, а його сторони не набули прав та обов`язків, на досягнення яких було спрямоване їх волевиявлення при укладенні цього договору, тобто Товариство не набуло право оренди за цим договором, а тому у позивача відсутнє право оренди спірної земельної ділянки і, як наслідок, відсутнє порушення його прав внаслідок передачі ОСОБА_1 цієї ділянки в оренду ТДВ «Шамраївський цукровий завод». При цьому, вважає, що якби на час ухвалення рішення у цій справі наказ Міністерства юстиції України №729/5 від 15.03.2018 року був визнаний незаконним і скасований у судовому порядку або взагалі не існував, то суд дійшов би до протилежних висновків та задовольнив позовні вимоги ТОВ Агрофірма «Матюші». Зазначає, що 07.12.2021 року, після ухвалення та набрання законної сили судовим рішенням в даній справі Київський апеляційний суд прийняв постанову у справі № 357/6114/20, якою скасував рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2021 року у цій справі та ухвалив нове рішення, яким, зокрема, визнав незаконним і скасував наказ Міністерства № 729/5 від 15.03.2018 року, яким було скасовано рішення про державну реєстрацію права оренди позивача на земельну ділянку з кадастровим номером :01:008:0026 за Договором оренди землі. Вважає, що цей наказ на момент ухвалення судового рішення не мав жодних правових наслідків для дійсності Договору оренди землі і права оренди позивача, що виникло на підставі цього договору, тобто обставина його незаконності і недійсності існувала під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції. При цьому, про її існування ані ТОВ Агрофірма «Матюші», ані іншим учасникам справи не було і не могло бути відомо під час розгляду справи, адже на цей момент наказ Міністерства № 729/5 від 15.03.2018 року ще оскаржувався в судовому порядку: спочатку в порядку адміністративного судочинства (справа №826/7777/18), а згодом в порядку цивільного судочинства (№ 357/6114/20) за позовом товариства про визнання його незаконним і скасування перебувала на розгляді у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області, і ця обставина, як вже було зазначено вище, була виявлена і встановлена Київським апеляційним судом після ухвалення судового рішення у цій справі, 07.12.2021 року під час прийняття постанови у справі № 357/6114/20. Вважає, що наведене свідчить про те, що недійсність наказу Міністерства юстиції України № 729/5 від 15.03.2018 року у результаті визнання його незаконним і скасування постановою Київського апеляційного суду від 07.12.2021 року у справі № 357/6114/20 має усі ознаки нововиявлених обставин, визначені у п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, та є підставою для перегляду рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2019 року у справі №357/7884/18 за нововиявленими обставинами у порядку, визначеному Главою З ЦПК України. А тому, просить суд задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про перегляд рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2019 року у справі № 357/7884/18 за нововиявленими обставинами; скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2019 року у справі № 357/7884/18; ухвалити нове рішення у справі № 357/7884/18, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник Оксани Петрівни у повному обсязі; вирішити питання розподілу судових витрат.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 13.01.2022 року головуючим визначено суддю Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Богдана Івановича.

18.01.2022 року суддя Кошель Б.І., з метою уникнення будь-яких сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості головуючого у справі, заявив самовідвід з тих мотивів, що вищевказана справа перебувала у провадженні дружини головуючого - судді Кошель Л. М., саме тому вказана обставина зобов`язує головуючого суддю Кошеля Б. І. заявити самовідвід у даній справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

У п.2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, зазначено, що суддя повинен взяти самовідвід від участі у будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупереджене рішення.

Згідно ч.1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Виходячи із приписів частини 9 статті 10 цього ж Кодексу щодо застосування судом закону за аналогією, вимоги до вказаної заяви визначаються загальними нормами.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали даної справи, суд вважає, що заява головуючого судді про самовідвід підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд виходить з того, що згідно норм ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, Рішенням Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України» та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» зазначено, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Відповідно ч.9 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, 36, 40, 41, 259-260 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву про самовідвід задовольнити.

Відвести суддю Кошеля Богдана Івановича від розгляду справи №357/7884/18, 8/357/13/22 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про перегляд рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2019 року по справі № 357/7884/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник Оксани Петрівни про визнання договору недійсним, за нововиявленими обставинами, а справу передати на повторний автоматичний розподіл для утворення нового складу суду в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяБ. І. Кошель