Номер провадження: 22-ц/813/437/22
Справа № 495/1094/18
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню та заборони приймати їх до виконання по цивільній справі №495/1094/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Управління соціальної політики Білгород-Дністровської міської ради Одеської області; Управління соціального захисту населення та охорони здоров`я Білгород-Дністровської райдержадміністрації Одеської області) про стягнення незаконно отриманої державної соціальної допомоги інваліда з дитинства, на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Шевчук Ю.В. 22 лютого 2021 року у м. Білгород-Дністровський Одеської області,

встановила:

04 червня 2021 року заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню та заборони приймати їх до виконання по цивільній справі №495/1094/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Управління соціальної політики Білгород-Дністровської міської ради Одеської області; Управління соціального захисту населення та охорони здоров`я Білгород-Дністровської райдержадміністрації Одеської області) про стягнення незаконно отриманої державної соціальної допомоги інваліда з дитинства.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Сторони про розгляд справи на 26 квітня 2022 року були сповіщені належним чином.

Заяв, клопотань від сторін по справі на адресу Одеського апеляційного суду не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.03.2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Управління соціальної політики Білгород-Дністровської міської ради Одеської області; Управління соціального захисту населення та охорони здоров`я Білгород-Дністровської райдержадміністрації Одеської області) про стягнення незаконно отриманої державної соціальної допомоги інваліда з дитинства було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 народження на користь ОСОБА_2 , що діяв в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконно отриману суму державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю ОСОБА_3 , в сумі 14195,00 (чотирнадцять тисяч сто дев`яносто п`ять) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 народження на користь ОСОБА_2 судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору у сумі 600,00 (шістсот) гривень, та витрати на правничу допомогу у сумі 4000,00 (чотири тисячі) гривень.

Виконавчі листи по даній справі були видані 16.04.2020 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19.11.2020 року заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.03.2020 року було залишено без змін.

Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (п.40 рішення від 19.03.97 у справі «Горнсбі проти Греції»).

Згідно зі ст.1 закону «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що виконавчий лист у даній справі був виданий 16.04.2020 року на підставі судового рішення, яке набрало законної сили 03.04.2020 року, та до звернення ОСОБА_1 25.06.2020 року із апеляційною скаргою на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.03.2020 року.

Крім того, постановою Одеського апеляційного суду від 19.11.2020 року заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.03.2020 року було залишено без змін.

Відтак, судом першої інстанції не встановлено будь-якої помилки при видачі виконавчого листа.

Згідно положень ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, є «обов`язковість рішень суду».

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частина перша статті 18 ЦПК України закріпила положення, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державних влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», саме виконавче провадження являється завершальною стадією судового провадження. Виконавче провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених законом «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами.

На підставі ст.3 Закону «Про виконавче провадження» виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи: виконавчі листи, видані судами, накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду, ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних та кримінальних справах, у випадках, передбачених законом, судові накази, виконавчі написи нотаріусів, посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі рішень цих комісій, постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, рішення органів державної влади, прийняті з питань володіння і користування будівлями та майном, постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу, рішення інших органів державної виконавчої влади, у випадках, якщо за законом їх виконання покладено на державну виконавчу службу, рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Виконавче провадження то є квінтесенція процесу поновлення порушених прав, повернення грошових коштів, звернення стягнення на майно, торжество правосуддя, реалізація конституційного принципу обов`язковості виконання рішення суду.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заява ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню та заборони приймати їх до виконання не підлягала задоволенню, оскільки заявником не доведено порушення її прав при видачі виконавчих листів у справі.

Посилання ОСОБА_1 у апеляційні скарзі на те, що виконавчі листи були видані судом першої інстанції попри те, що заочне рішення суду першої інстанції не було вручено апелянту, є безпідставними та такими, що не мають правового значення для справи, оскільки чинне законодавство не ставить у залежність можливість видачі виконавчого документу стягувачу від того, чи отримували сторони у справі копію судового рішення.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 лютого 2021 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 19 травня 2022 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе