Справа №: 343/352/22
Провадження №: 2/0343/248/22
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2022 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить ухвалитирішення, яким звільнити його, ОСОБА_1 , від сплати заборгованості за аліментами в розмірі 74 450 гривень , яка виникла на підставі виконавчого листа № 343/3129/14-ц від 23.01.2015.

Стягнути з відповідачки всі витрати по справі та витрати на правову допомогу.

Свої вимоги мотивує тим, що 23.01.2015 Долинським районним судом Івано-Франківської області було розглянуто цивільну справу № 343/3129/14-ц за позовом ОСОБА_2 до нього, ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та винесено рішення, згідно якого позов ОСОБА_2 задоволено, та стягнуто з нього на користь позивачки аліменти в розмірі 800 гривень зі всіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30.01.2015 рішенням Долинського районного суду по справі №343/3184/14-ц шлюб між ним та відповідачкою було розірвано.

На час звернення до суду ОСОБА_2 з позовом про стягнення з нього аліментів на неповнолітню дитину , та про розірвання шлюбу через незначне непорозуміння між ним та відповідачкою, вони тимчасово не проживали разом. Однак в лютому 2015 року після судових засідань вони помирились і знову почали проживати разом як сім?я, вели спільне господарство, він дбав про матеріальні та побутові блага сім?ї, забезпечував їх всім необхідним, тобто всі зароблені гроші він витрачав на утримання своєї сім?ї. В цей період часу вони проживали на орендованих квартирах в м.Болехів та в м.Долині, а також деякий період часу в м. Івано-Франківську в квартирі його сестри. В цей період часу він їздив на заробітки в росію, та забезпечував відповідачку і їх дитину всім необхідним.

Однак спільне сімейне життя у них з відповідачкою все ж таки не склалось і з листопада 2017 року року вони перестали проживати як сім?я. В зв?язку з тим, що він на той час не мав постійного місця роботи , то відповідачка повідомила , щоб він допомогав їх неповнолітній дочці при можливості. Вона відмовилась щоб він офіційно сплачував аліменти на утримання дочки. В цей період часу він їздив на заробітки за кордон, і коли повертався додому , то давав відповідачці гроші на утримання дочки в різних сумах від 2000 до 10 000 гривень , а також купляв дочці на вимогу відповідачки необхідний одяг.

В січні 2022 року на його адресу по місцю проживання в АДРЕСА_1 , йому з Долинського відділу ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області надійшов лист та постанова про відкриття стосовно нього виконавчого провадження від 13.01.2022 , згідно якої постановлено стягнути з нього на користь відповідачки ОСОБА_2 аліменти в розмірі по 800 грн., щомісячно на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення яких розпочати з 17.12.2014 і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Дане виконавче провадження відкрито по заяві відповідачки ОСОБА_2 , яка 11.01.2022 звернулась з заявою в Долинський відділ ДВС у Калуському районі про відкриття стосовно нього виконавчого провадження для стягнення аліментів .

Згідно додатку 15 розрахунку із сплати аліментів сума заборгованості по сплаті аліментів в період з 17.12.2014 по 01.01.2022 становить 74 450 гривень.

Керуючись ч. 3 ст. 197 СК України, суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Враховуючи вище викладене він вважає, що дана заборгованість виникла не з його вини, а з вини відповідачки, оскільки в період спільного проживання, після рішення суду про стягнення аліментів з лютого 2015 року, а також після їх фактичного розлучення з листопада 2017 року, відповідачка жодного разу не згадувала про сплату аліментів, не надала йому виконавчого листа, а також не повідомила номер рахунку ,на який він зміг би перераховувати кошти на утримання дитини.

На його думку, відповідачка навмисне ввела його в оману, і його вини в заборгованості по аліментах немає, оскільки проживаючи з відповідачкою разом як сім?я після розлучення з лютого 2015 року по листопад 2017 року, вони вели спільне господарство, він дбав про матеріальні та побутові блага сім?ї, забезпечував всім необхідним, тобто всі зароблені гроші він витрачав на утримання своєї сім?ї. Після фактичного розлучення з листопада 2017 року по даний час відповідачка відмовлялась від аліментів на утримання дочки. В цей період часу після приїзду з роботи з-за кордону він давав відповідачці кошти в різних сумах від 2000 до 10 000 гривень .

В січні 2022 року відповідачка довідалась про те , що він має намір одружитись , і що його майбутня дружина, ОСОБА_4 чекає від нього дитину , з метою помсти, через практично 7 років після рішення суду про стягнення з нього аліментів, звернулась з заявою в Долинський відділ ДВС у Калуському району Івано-Франківської області, про відкриття стосовно нього виконавчого провадження, та встановлення йому заборгованості по аліментах в розмірі 74 450 гривень.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Воробець Р.М. (ордер серії ІФ №010739 а.с.19) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, зіславшись на вищевикладені обставини. Позивач ОСОБА_1 додатково пояснив, що після рішення Долинського районного суду про розлучення, вони з відповідачкою спільно проживали з січня 2015 по листопад 2017 року. Він не хворіє, особою з інвалідністю не являється, інших утриманців - не має. Про рішення Долинського районного суду про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дочки, йому не було відомо, хоча в засіданні суду, коли розглядалось дане питання, він був присутнім. Позивач та його представник в судовому засіданні відмовились, від свого раніше заявленого клопотання про допит свідків. В останнє судове засідання 23.05.2022 позивач не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому Законом порядку, про що свідчить розписка-повідомлення(а.с.47).

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Свинтицький І.К. (ордер серії ІФ №019283 а.с.40) в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, вказуючи на відсутність для цього підстав, передбачених ст. 197 СК України. Відповідачка ОСОБА_2 додатково пояснила, що після розірвання шлюбу в січні 2015 року, позивач повернувся до неї у серпні 2015 року і вони стали проживати разом. У вересня 2015 року ОСОБА_1 поїхав на заробітки в росію і повернувся в листопаді цього ж року, практично не привізши грошей. В березні 2016 року позивач влаштувався на роботу, та пропрацювавши один місяць звільнився. ОСОБА_1 оформив кредит на суму 9700 грн., які вона змушена була оплачувати сама по 700 грн. щомісяця. 18.12.2016 ОСОБА_1 побив її , і з цього часу разом вони не проживають різом , та не ведуть спільного господарства. Починаючи з цього часу, позивач дав їй у березні 2017 року - 3000 грн., в грудні 2020 року передав дитині посилку та 50 євро, у вересні 2021 року купив дочці ОСОБА_5 осінню курточку та кросівки, та в листопаді 2021 року купив зимову курточку. Вона неодноразово телефонувала до позивача з проханням надати кошти на утримання неповнолітньої дочки, оскільки сама не взмозі забезпечити її всім необхідним, однак ОСОБА_1 не відповідав на її дзвінки. Через таке відношення позивача до своїх батьківських обов`язків по відношенню до дочки, та вперте небажання надавати кошти на її утримання, вона була змушена звернутись в Долинський відділ ДВС по питанню примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів. Незважаючи на відкриття виконавчого провадження , за період з січня по травень 2022 року , вона не отримала жодної копійки аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 . Просили відмовити в задоволенні позову .

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для вирішення спору. Позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного:

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України).

Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої 27.02.1991 №789ХІІ (78912) яка набула чинності для України 27.09.1991, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч.2ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Згідно з ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до вимог ч.3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно з ч.2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні , сторони перебували у зареєстрованому шлюбі і за час спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_5 .

Згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області в справі № 343/3184/14-ц від 30.01.2015 - шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 05.09.2013 року виконавчим комітетом Гошівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області , актовий запис 4 - розірвано. Малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишено проживати з матірю ОСОБА_2 (а.с. 48 ).

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області в справі №343/3129/14-ц від 23.01.2015 вирішено: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 800 (вісімсот) гривень щомісячно на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стягнення аліментів розпочати з 17 грудня 2014 року і проводити до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8).

На виконання рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23.01.2015 видано виконавчий лист (а.с.9), який звернуто ОСОБА_2 до примусового виконання 12.01.2022 (а.с.10) .

13.01.2022 старшим державним виконавцем Долинського відділу ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Герило В.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68130893 з виконання виконавчого листа №343/3129/14-ц (а.с.11-12).

Згідно ч.4 розділу ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених ч.4 ст. 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або)розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому ст.195 СК України. Стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час проводиться в межах десятирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Відповідно до розрахунку із сплати аліментів, виконаного старшим державним виконавцем, заборгованість ОСОБА_1 згідно виконавчого листа №343/3129/14-ц за період з грудня 2014 до грудня 2021 , станом на 01.01.2022 складає 74450,00 гривень (а.с.13-15).

Даний розрахунок проведений старшим державним виконавцем у відповідності до вимог СК України, Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012, а тому суд вважає його таким, що не потребує корегування.

Звертаючись до суду з позовом саме про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач ОСОБА_1 , посилався на те, що він з лютого 2015 року проживав разом з відповідачкою ОСОБА_2 та їх спільною дитиною ОСОБА_3 , однією сім`єю, вели спільне господарство, він дбав про матеріальні та побутові блага сім`ї, забезпечував їх всім необхідним, тобто всі зароблені гроші він витрачав на утримання своєї сім`ї. В цей період часу він забезпечував відповідачку і їх дитину всім необхідним. Однак спільне сімейне життя у них з відповідачкою все ж таки не склалось і з листопада 2017 року вони перестали проживати як сім?я. Він їздив на заробітки за кордон, і коли повертався додому , то давав відповідачці гроші на утримання дочки в різних сумах від 2000 до 10 000 гривень , а також купляв дочці на вимогу відповідачки необхідний одяг. Оскільки заборгованість за аліментами виникла не з його вини, а внаслідок тривалого непред`явлення ОСОБА_2 виконавчого листа до виконання, проживання їх разом, позивач просив звільнити його від сплати заборгованості на підставі ч.3 ст. 197 СК України.

Посилання позивача на ч.3 ст.197 СК України - як на підставу звільнення від сплати заборгованості по аліментах - суд не може прийняти до уваги, оскільки, вищевказану норму було виключено на підставі Закону №1404-VIII від 02.06.2016.

Вирішуючи вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, суд виходить з положень ч.2 ст.197 СК України, згідно яких за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає.

При цьому, вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Позивач не надав суду жодного доказу про наявність у нього тяжкої хвороби, більш того ствердив, що він не хворіє та не являється особою з інвалідністю, інших утриманців немає.

Посилання позивача на факт його проживання з відповідачкою ОСОБА_2 та їх дитиною, ОСОБА_3 та часткового надання матеріальної допомоги, з урахуванням заперечення відповідачкою факту участі ОСОБА_1 в матеріальному забезпеченні сім`ї, в тому числі сплати ним аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , в період за який нарахована заборгованість (з грудня 2014 до грудня 2021 - в межах заявлених вимог), не може бути тією істотною обставиною, в розумінні ч.2ст. 197 СК України, яка б дозволяла суду звільнити позивача від сплати заборгованості за аліментами, оскільки сам факт проживання жінки та чоловіка разом, не свідчить про участь останнього в матеріальному утриманні дитини, в тому числі в розмірі визначеному рішенням суду про стягнення аліментів.

ОСОБА_1 , будучи особою з якої стягнуто аліменти на утримання дитини, після фактичного поновлення, протягом незначного періоду часу відносин з відповідачкою, прийняття участі в матеріальному утриманні дитини ОСОБА_3 , як він зазначає в позовній заяві, мав право звернутися до суду з позовом про припинення стягнення аліментів, однак з таким позовом до суду не звернувся, будучи обізнаним про існування рішення суду про стягнення аліментів (оскільки був присутнім в судовому засіданні при розгляді відповідного позову), рішення суду не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість зі сплати аліментів. Доказів протилежного суду не надано.

Існування обставин, визначених ч.2 ст. 197 СК України, які б давали суду підстави для повного чи часткового звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, як то виникнення такої заборгованості у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення, перед судом не доведено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволені вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Оскільки в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, понесені ним втрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, відшкодуванню не підлягають.

На підставі ст.ст. 180-184, 192,197 СК України, керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , житель АДРЕСА_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителька АДРЕСА_3 .

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш