Справа № 148/1559/19
Провадження №2/148/11/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 травня 2022 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В., при секретарі Мрочко Т.О.,

за участі позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Мазур О.А.,

свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області про скасування рішення Крищинецької сільської ради № 244 від 16.07.2019,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до Крищинецької сільської ради Тульчинського району Вінницької області про скасування рішення Крищинецької сільської ради № 244 від 16.07.2019, мотивуючи свої вимоги тим, що вони орендують земельну ділянку водного фонду під ставком, розташованим в межах с.Крищинці, площею 7,3421 га на підставі договору оренди землі від 25.02.2008, зареєстрованого 24.07.2008. Строк дії договору 10 років.

За три місяці до закінчення строку дії договору вони звернулися до Крищинецької сільської ради із заявою про поновлення даного договору оренди, однак рішенням Крищинецької сільської ради Тульчинського району Вінницької області №172 від 24.04.2018 їм було відмовлено в зв`язку із закінченням терміну дії договору.

Постановою Вінницького апеляційного суду у справі №148/1294/18 від 28.05.2019 вищевказане рішення Крищинецької сільської ради Тульчинського району Вінницької області №172 від 24.04.2018 було скасовано.

Таким чином станом на 28.05.2019 їхня заява про поновлення договору оренди земельної ділянки під ставком залишилась фактично не розглянута.

У липні 2019 вони звернулися до Крищинецької сільської ради із заявою щодо розгляду вищевказаної заяви, однак рішенням Крищинецької сільської ради № 244 від 16.07.2019 їм було знову відмовлено у поновленні договору оренди землі без будь-якої мотивації.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" встановлені виключні підстави для відмови у поновленні договорів оренди землі. Єдиною підставою для відмови у такому поновленні є недобросовісне користування земельною ділянкою, тобто порушення умов договору оренди та вимог чинного законодавства. Однак на час їхнього землекористування такі факти встановлені не були і відповідних претензій з боку сільської ради не надходило. Протягом усього строку дії договору орендодавець жодним чином не скаржився на недобросовісне користування ними землею, не виставляв претензій та не надсилав заперечень щодо поновлення договору. Між тим прийняв спірне рішення без жодної мотивації, чим порушив їхнє переважне право на поновлення договору оренди землі, встановлене ст.33 Закону України "Про оренду землі".

В зв`язку з даними обставинами вони змушені звернутися до суду з даним позовом. Просять визнати незаконним та скасувати рішення Крищинецької сільської ради № 244 від 16.07.2019.

Ухвалою суду від 12.01.2021 у справі замінено неналежного відповідача - Крищинецьку сільську раду Тульчинського району Вінницької області на належного - Тульчинську міську раду Тульчинського району Вінницької області.

В судове засідання 16.05.2022 учасники справи не з`явилися. Від представника позивачів - адвоката Зайця Б.В. надійшла заява, згідно якої він просить розглянути справу без участі позивачів та їхнього представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Від представника відповідача надійшла заява, згідно якої вона просить розгляд справи провести без її участі, за наявними у справі документами, проти задоволення позовних вимог заперечує та просить відмовити в задоволення позову у повному обсязі.

В судовому засіданні 25.02.2020 позивачі та їх представники позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставити та просили позов задовольнити. Представник позивачів уточнив, що просить визнати незаконним та скасувати п.1 рішення 42 сесії 7 скликання Крищинецької сільської ради Тульчинського району Вінницької області №244 від 16.07.2019, також останній вказав, що вважає, що договір оренди є поновленим, так як даний договір не розривався і земельна ділянка сільській раді назад не поверталась. Позивач ОСОБА_2 вказав, що після закінчення строку дії договору оренди 24.07.2018 орендна плата ними не сплачується, земельною ділянкою вони не користуються, бо їм не дозволяють.

Представники відповідача в судовому засіданні 25.02.2020 позовні вимоги не визнали та один з них пояснив, що згідно п.35 договору дія договору припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено. У зв`язку з закінченням строку дії договору оренди та в інтересах громади для забезпечення права громадян на вилов риби було прийнято рішенння №244, яким було відмовлено у поновленні договору оренди земельної дідянки водного фонду під ставком. Також в матеріалах справи наявне письмове пояснення відповідача по суті позову, яке суд розцінює як відзив на позов, у якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказав, що позов є необгрунтованим, не підтверджений належними та допустимими доказами, грунтується на припущеннях. Позивачі у своїй заяві по суті визнають, що відповідач своїм рішенням №172 від 24.04.2018 ще до закінчення дії договору оренди повідомила позивачів про небажання продовжувати строк договору оренди землі на новий строк. Дане рішення, а в подальшому і нове рішення, яке оскаржується, були прийняті в інтересах жителів територіальної громади. Земля водного фонду під ставком, яка перебувала в оренді позивачів залишається після закінчення договору оренди в користуванні органу місцевого самоврядуваня із виділенням ставка для проведення любительського вилову риби. Отже, наявність заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договору з попереднім орендарем дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту не порушено.

Допитаний в судовому засіданні 25.02.2020 свідок ОСОБА_7 суду показав, що він є депутатом сільської ради. Влітку на сході села, де було більше половини людей села, вирішили не надавати ставок в оренду. Згодом прийняли рішення сесії про відмову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у поновленні договору оренди земельної ділянки водного фонду під ставком.

Аналогічні покази дав свідок ОСОБА_8 , який також являється депутатом сільської ради.

Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно копії рішення 42 сесії 7 скликання Крищинецької сільської ради Тульчинського району Вінницької області №244 від 16.07.2019 "Розгляд заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 " (а.с13) вбачається, що сесія сільської ради, розглянувши заяву жителів села ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про поновлення договору оренди земельної ділянки водного фонду під ставком в межах с.Крищинці площею 7,3421 га з урахуванням висновків суду щодо чинності договору оренди з моменту державної реєстрації та положень ст.51 Водного кодексу України щодо передання водного об`єтку в оренду у комплексі із земельною ділянкою шляхом укладення типового договору оренди водного об`єкта згідно Постанови КМУ №420 та з врахуванням ст.51 Водного кодексу України щодо розроблення паспорту водного об`єкту, керуючись ст.26 п.34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", вирішила: 1. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у поновленні договору оренди земельної ділянки водного фонду під ставком в межах с.Крищинці площею 7,3421 га - відмовити та звільнити самовільно зайняту ділянку.

Згідно копії постанови Вінницького апеляційного суду у справі №148/1294/18 від 28.05.2019 (а.с.14-16) рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 20.02.2019 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Крищинецької сільської ради Тульчинського району Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради задоволено, визнано незаконним та скасувано рішення Крищинецької сільської ради 31 сесії 7 скликання №172 від 24.04.2018 «Про заяви гр.гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо продовження терміну дії договору оренди землі водного фонду». Також даною постановою було встановлено, що відповідно до договору оренди землі водного фонду від 25.02.2008, Крищинецька сільська рада передала ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельну ділянку водного фонду в межах населеного пункту с.Крищинці на території Крищинецької сільської ради загальною площею 7,3421 га. Строк дії договору - 10 років. Договір зареєстрований у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.07.2008 №40.

Також судом було досліджено матеріали цивільної справи №148/1294/18, де наявний оригінал вищевказаної постанови Вінницького апеляційного суду від 28.05.2019, а також наявна копія договору оренди землі водного фонду від 25.02.2008, де міститься відмітка про реєстрацію даного договору.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Надану позивачами до позовної заяви копію договору оренди землі водного фонду від 25.02.2008 (а.с.10-12) суд не досліджує, так як даний доказ є неналежним, оскільки суперечить копії договору оренди землі водного фонду від 25.02.2008, який досліджувався Вінницьким апеляційним судом у справі №148/1294/18.

Вважаючи, що порушено їх переважне право на поновлення договору оренди землі, встановлене ст.33 Закону України "Про оренду землі", позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Предметом спору є оскарження рішення 42 сесії 7 скликання Крищинецької сільської ради Тульчинського району Вінницької області №244 від 16.07.2019.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Вирішуючи питання щодо законності вищевказаного рішення Крищинецької сільської ради №244 від 16.07.2019 судом враховано, що ч.2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 3 ст.152 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: г) визнання недійсним рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до абз.3 п.7 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст.16 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

У статті 85 Водного кодексу України зазначено, що порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі".

Згідно зі ст.13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Пунктом 35 договору оренди землі водного фонду від 25.02.2008 передбачено, що дія договору припиняється у разі закінчення строку , на який його було укладено.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про оренду землі" (в редакції діючій на момент винесення оспорюваного рішення), договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 8 договору оренди землі водного фонду від 25.02.2008 визначено, що після закінчення строку договору орендар має за інших рівних умов переважне право поновлення договору на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Це положення договору узгоджується із загальною нормою ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до ч.1-5 ст.33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції діючій на момент винесення оспорюваного рішення), по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч.1 ст.33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Аналізуючи законодавчі положення ст. 33 Закону України "Про оренду землі", Велика Палата Верховного Суду у постановах від 22.09.2020 у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18 дійшла висновку, що ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття "переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк" та "поновлення договору оренди землі", використовуючи конструкцію "поновлення договору оренди землі" як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою - п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.

Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проєкт додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проєкту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний строк таке повідомлення і проєкт додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (ч. ч. 1-5 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі").

Таким чином для застосування ч.1 ст.33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з ч.2-5 цього Закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, статті 15 ЦК України буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Між тим, з огляду на зміст рішення Крищинецької сільської ради Тульчинського району Вінницької області № 244 від 16.07.2019, що є предметом оскарження в цій справі, відмовляючи позивачам у продовженні терміну дії укладеного з ними договору оренди земельної ділянки водного фонду під ставком та зобов`язуючи їх звільнити самовільно заяняту земельну ділянку після закінчення терміну дії договору, орган місцевого самоврядування питання щодо наявного у них переважного права на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк не розглядав.

Як зазначив представник відповідача, що ще до закінчення дії договору було вирішено передати ставок в громадське користування для забезпечення права громадян на вилов риби після закінчення договору оренди землі водного фонлу від 25.02.2018. Даний факт підтверджується показами свідків, а також переглянутою в судовому засіданні копією рішення 24 сесії 7 скликання Крищинецької сільської ради Тульчинського району Вінницької області № 101 від 04.08.2017 "Про передачу центрального ставка в с.Крищинці в громадське користування з 26.02.2018 після закінчення терміну дії договору оренди землі водного фонду від 25.02.2018, реєстраційний №40", яка міститься в матеріалах цивільної справи №148/1294/18.

Також слід зазначити, що переважне право орендаря на поновлення договору оренди на новий строк, не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.

В даному випадку переважне право орендарів на укладення договору оренди землі припинолось, оскільки орендодавець не мав наміру укладати договір оренди з новим орендарем. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Відтак, суд приходить до висновку, що переважне право позивачів на поновлення договору оренди на новий строк, яке передбачено положеннями ст.33 Закону України "Про оренду землі" не було порушено й не підлягає відновленню в обраний ними спосіб.

Слід зазначити, що ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції діючій на момент винесення оспорюваного рішення) передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Проте, в судовому засіданні позивачами та їх представниками відповідних доказів, які б підтверджували той факт, що вони продовжують користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди суду не надано. Більше того, сам позивач ОСОБА_2 вказав, що вони майном після закінчення договору не користуються, бо їм не дозволяють.

Відтак, твердження представника позивачів, що договір оренди землі водного фонду від 25.02.2008 є поновленим безпідставне.

Зважаючи на встановлені обставини, аналіз наведених норм матеріального права, суд дійшов висновку, щоправових підстав для визнання незаконним та скасування рішення 42 сесії 7 скликання Крищинецької сільської ради Тульчинського району Вінницької області №244 від 16.07.2019 немає.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог позивачів в заявлених ним межах та про відсутність правових підстав для їх задоволення.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачами не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.19, 55 Конституції України, ст.85 Водного кодексу України, ст.13, 31, 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції діючій на момент винесення оспорюваного рішення), ст. 152, 155 ЗК України, ст.15 ЦК України, ст. ст.4, 12, 13, 19, 76-82, 141, 223, 247, 263- 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області про скасування рішення Крищинецької сільської ради № 244 від 16.07.2019 відмовити.

Судові витрати, понесені позивачами, залишити за ними.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: