Справа № 463/1033/22
Провадження № 2/463/920/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Рудаков Д. І.

при секретарі судового засідання - Метеллі Б.Б.

з участю позивача - ОСОБА_1

з участю представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліцею "Просвіта" Львівської міської ради про визнання незаконним, скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку, суд,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку.

Свою позовну заяву мотивує тим, що з 16.08.2019 ОСОБА_1 прийнятий на посаду вчителя початкових класів у Ліцей "Просвіта" Львівської міської ради, на підставі трудового договору, укладеного 16.08.2019. Окрім цього укладено додаткову угоду №3 до дострокового трудового договору від 14.08.2020, відповідно до якого з позивачем продовжено трудовий строковий договір на час відсутності основного працівника з 18.08.2020 по день фактичного виходу на роботу. 08.11.2021 позивач отримав копію наказу №237-К «Про відсторонення від роботи працівників Ліцею «Просвіта» Львівської міської ради. Як вбачається із наданого наказу позивача відсторонено від роботи з 08.11.2021, у зв`язку із відмовою від обов`язкового профілактичного щеплення проти СОVID-19 без збереження заробітної плати. Причиною видачі такого наказу було повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення від 04.11.2021. Так повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення він отримав 11.11.2021, що підтверджується копією конверта із трек номером. Наказ про відсторонення мотивований тим, що у нього відсутнє відповідне щеплення від СОVID-19, у зв`язку з чим відповідно до статті 45 Кодексу законів про працю, Наказу Міністерства охорони здоров`я України №2153 та Постанови Кабінету міністрів №1236 він відстороняється від роботи. Своє відсторонення вважає незаконним і його незгода з даним наказом про його відсторонення базується на нормах чинного законодавства України та нормах міжнародного права прав людини. Зазначає, що стаття 45 Кодексу законів про працю не регламентує відсторонення від роботи працівника. Також зазначає, що не зрозуміло звідки відповідач володіє інформацією стосовно відсутності у нього вакцинації від СОVID-19, якщо він жодних письмових заяв чи повідомлень не надавав. 06.12.2021 позивача ОСОБА_1 допущено до роботи на підставі наказу № 277-К «Про допуск до роботи ОСОБА_4 » з 06.12.2021 як такого, що усунув причини його відсторонення на підставі документа щодо наявності протипоказань до вакцинації за формою №028-1/о від 03.12.2021. Враховуючи наведене, вважає, що відсторонення його від роботи через відсутність вакцинації, є незаконним, відповідно заявив вимоги про визнання Наказу №237-К від 08.11.2021 року незаконним та його скасування, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Представник відповідача надала суду відзив від 25.04.2022, в якому зазначила, що позовні вимоги позивача не визнає, вважає, що Конституційне право на працю позивача не порушено, оскільки останній з роботи звільнений не був, та повернувся до праці після представлення документу щодо наявності протипоказань до вакцинації за формою № 028-1/о від 03.12.2021. Окрім цього, позивач не обґрунтував причин завчасного неподання адміністрації Ліцею, медичної довідки щодо наявності у нього відповідних протипоказань, адже про законні вимоги нормативно-правових актів йому було відомо до 08.11.2021 до дати, коли роботодавець був змушений застосувати вимоги законодавства та видати наказ про відсторонення ОСОБА_1 від роботи на посаді. З 07.10.2021 позивач знав про законні вимоги Наказу, а з 26.10.2021 - про вимоги Постанови, що знаходилась у широкому доступі. Окрім цього позивач вважався тимчасово непрацездатним також з 22.11.2021 по 26.11.2021 (номер випаку непрацездатності 1737784 за номером ЛН1737784- -1) та з 27.11.2021 по 03.12.2021 (номер випаку непрацездатності 1737784 за номером ЛН 1362185-1). Таким чином, час відсторонення від роботи- вимушеного прогулу Позивача становить не 18 днів, як вказано у його розрахунку, а 10 днів, оскільки 10 днів тимчасової непрацездатності за своїм значенням не можуть вважатись днями вимушеного прогулу. Аналізуючи обставини, наведені у позові, а також правові норми, відповідач вважає необґрунтованими вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення його від роботи. За таких обставин представник відповідача вважає, що відсутні також підстави для задоволення похідної вимоги про виплату середнього заробітку за час відсторонення позивача від роботи.

05.05.2022 представник позивача ОСОБА_2 подала відповідь на відзив. Згідно якого слідує, що виключно Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» встановлюється перелік обов`язкових щеплень. І цим законом щеплення від СОVID-19 не встановлено як обов`язкове. Відсторонення працівника від роботи через відсутність у нього щеплення від СОVID-19 є обмеження прав працівника, яке є можливим у випадках визначених Конституцією України та може встановлюватися виключно законом актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні, про що наголосив Конституційний суд України у своєму рішенні. А тому обмеження прав громадян-працівників, яке встановлено наказом МОЗ України від 04.10.2021 (Наказ-2153) зі змінами внесеними наказом МОЗ від 01.11.2021 №2393, постановою КМУ ВІД 09.12.2020 №1236 із змінами які набрали чинності 08.11.2021 є неконституційними та відповідно незаконним.

08.04.2022 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи докази.

З копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що від 14 серпня 2019 року наказу № 101-К позивач ОСОБА_1 призначений на посаду вчителя початкових класів Ліцею "Просвіта" Львівської міської ради.

З копії конверту, яким надсилалося повідомлення Ліцею "Просвіта" Львівської міської ради про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 № 305 від 04.11.2021 року вбачається, що лише 11 листопада 2021 року позивача повідомлено належним чином, що з 08 листопада 2021 р. на період дії карантину, встановленого КМУ, щеплення проти COVID-19 обов`язкове для працівників закладу. Вказано, що на підставі наказу МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04 жовтня 2021 року № 2153 та пункту 41-6 Постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 просять до 08 листопада 2021 року надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення проти COVID-19. Зазначено, що також позивач можете надати довідку про абсолютні протипоказання відповідно до переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16 вересня 2011 року № 595. Зазначено, що якщо до 08 листопада 2021 р. позивач не надасть одного із зазначених документів, 08 листопада 2021 р. його відсторонять від роботи без збереження заробітної плати на підставі статті 46 КЗпП та статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 № 1645-ІІІ. Інформовано також, що період відсторонення від роботи без збереження заробітної плати не увійде до страхового стажу для призначення пенсії та оплати тимчасової непрацездатності, адже за цей період роботодавець не сплачуватиме за позивача страховий внесок. Період відсторонення без збереження зарплати не увійде й до стажу, що дає право на щорічну відпустку (ст. 9 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР).

З копії наказу Ліцею "Просвіта" Львівської міської ради №237-К від 08 листопада 2021 року вбачається, що позивача відсторонено від роботи з 08 листопада 2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати.

З довідки про отримані доходи № 8 від 02.02.2022 року, виданої Ліцеєм "Просвіта" Львівської міської ради, вбачається, що позивач за період серпня 2021 по січень 2022 отримала доходи на суму 69384,57 грн.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, заслухавши сторони, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 призначений на посаду вчителя початкових класів Ліцею "Просвіта" Львівської міської ради, що підтверджується копією трудової книжки, в якій здійснено напис, що відповідно наказу Ліцею "Просвіта" Львівської міської ради від 14 серпня 2019 року № 101-К ОСОБА_1 прийнятий на роботу.

Судом встановлено, що 11 листопада 2021 року відповідачем повідомлено позивача про те, що з 08 листопада 2021 р. на період дії карантину, встановленого КМУ, щеплення проти COVID-19 обов`язкове для працівників закладу. Вказано, що на підставі наказу МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04 жовтня 2021 р. № 2153 та пункту 41-6 Постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 позивачку просять до 05 листопада 2021 р. надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення проти COVID-19. Зазначено, що також позивач можете надати довідку про абсолютні протипоказання відповідно до переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16 вересня 2011 р. № 595. Зазначено, що якщо до 08 листопада 2021 року позивач не надасть одного із зазначених документів, 08 листопада 2021 року його відсторонять від роботи без збереження заробітної плати на підставі статті 46 КЗпП та статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 № 1645-ІІІ, що підтверджується копією повідомлення Ліцею "Просвіта" Львівської міської ради № 305 від 04.11.2021 року.

Судом встановлено, що 08 листопада 2021 року позивача відсторонено від роботи з 08 листопада 2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати, що підтверджується копією наказу Ліцею "Просвіта" Львівської міської ради №237-К від 08 листопада 2021 року.

Щодо позовної вимоги скасувати наказ Ліцею "Просвіта" Львівської міської ради №237-К від 08 листопада 2021 року про відсторонення ОСОБА_1 від роботи судом встановлено наступне.

Статтею 46 Кодексу законів про працю України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Стаття 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 6 квітня 2000 року № 1645-III встановлює, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до ч.1-2 ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні є обов`язковими. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необгрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

Підпунктами 1-2 пункту 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 (в редакції, чинній на 08 листопада 2021 року) «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на керівників державних органів (державної служби), керівників підприємств, установ та організацій покладено забезпечення: 1) контролю за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.

За Переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153 обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники: 1) центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; 2) місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; 3) закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Зміст права на працю, закріпленого положеннями частин першої і другої статті 43 Конституції України, крім вільного вибору праці, включає також відповідні гарантії реалізації цього права. Не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав. Порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватись з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів (рішення Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України від 4 вересня 2019 року № 6-р(II)/2019).

Підставою для відсторонення позивача від виконання роботи у оскаржуваному наказі вказане повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення від COVID-19 від 04.11.2021 № 305, оскаржуваний наказ винесений директором закладу, керуючись статтею 46 Кодексу законів про працю України, статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказом МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», пунктом 41-6 постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236, що вбачається із самого наказу.

Статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» встановлено, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт.

Порядок відмови від здійснення обов`язкових профілактичних щеплень визначений у частині 6 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», в якій вказано, що якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків.

Окрім цього, відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необгрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

Суду не надано достатніх належних та допустимих доказів того, що роботодавцем при відстороненні позивача від роботи у зв`язку із відсутністю у нього щеплення проти COVID-19 дотримано вимог ч.6 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» в частині отримання письмового лікарського підтвердження про відмову від обов`язкового профілактичного щеплення чи акту, складеного у присутності свідків, в разі відмови дати таке підтвердження, а також вимог ч.2 ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» щодо недопуску позивача від роботи саме на підставі подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби. Окрім цього вказане повідомлення про відсторонення ОСОБА_1 отримано ним 11.11.2021, а сам наказ про відсторонення винесено 08.11.2021, чим порушено процедуру видачі такого.

Натомість відповідач виніс оскаржуваний наказ про відсторонення на підставі одного лише повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення, яке саме по собі не створює жодних юридичних наслідків та не засвідчує юридичного факту відмови чи ухилення позивача від обов`язкового профілактичного щеплення, а також факту ненадання ним медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданого закладом охорони здоров`я.

Враховуючи викладене, винесення відповідачем оскаржуваного наказу лише підставі повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення, є порушенням вимог частин другої та шостої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини 2 статті 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», відсторонивши позивача від роботи з порушенням вимог законодавства, відповідач порушив законне право позивача на працю.

За таких обставин, враховуючи, що оскаржуваний наказ винесено з порушенням вимог законодавства, позовну вимогу скасувати наказ Ліцею "Просвіта" Львівської міської ради №237-К від 08 листопада 2021 року про відсторонення ОСОБА_1 від роботи потрібно задовольнити.

Щодо позовної вимоги стягнути з Ліцею "Просвіта" Львівської міської ради на користь позивача середній заробіток за час відсторонення від роботи з 08.11.2021 по 06.12.2021 в розмірі 13 512,42 грн. судом встановлено наступне.

Згідно роз`яснень, викладених у п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 № 13 зазначено, що якщо буде встановлено, що на порушення статті 46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст. 235 КЗпП).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» вона застосовується, серед іншого, у випадках вимушеного прогулу.

Згідно п. 2 вказаної постанови середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п. 8 вказаної постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Структура заробітної плати включає поняття "основна заробітна плата", що встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців, "додаткова заробітна плата" - винагорода за працю за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій та "інші заохочувальні та компенсаційні виплати". До цих виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями та т.п.

З наведеного вбачається, що оплата тимчасової непрацездатності не входить до поняття "заробітня плата".

Виходячи, що нарахування суми стягнення здійснюється із посиланням на ст. 46 КЗпП України, обчислення середньої заробітної плати за час відсторонення від роботи за змістом пункту 2 розділу II Порядку, підпадає під поняття "усі інші випадки", здійснюється, виходячи із виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Позивач не врахував при обрахунку позовних вимог суми, нараховані за е- лікарняними, що не входять до заробітної плати за своїм змістом, а також дні тимчасової непрацездатності, впродовж яких він був позбавлений можливості працювати.

Відповідно до довідки Ліцею за №8 від 02.02.2022, яка, як підтверджено її змістом, не видавалась для розрахунку Суми виплати, відображено доходи ОСОБА_1 за вересень 2021 - в сумі 19264,75 грн. та за жовтень 2021 - в сумі 12262,21 грн.

Пенсійним фондом України було проінформовано Ліцеєй як страхувальника про наявність оформленого е-лікарняного Позивача, за формою, доступною для перегляду в особистому кабінеті закладу освіти, (номер випаку непрацездатності 386100 за номером ЛН -1, що відкрито 27.09.2021 та закрито 01.10.2021. а також за номером ЛН-1, що відкрито 02.10.2021 та закрито 08.10.2021).

Відповідно до п. 4 Порядку, при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються оплата у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Таким чином, ОСОБА_1 вважався тимчасово непрацездатним 10 днів протягом строку - періоду, що взято для обрахунку: вересень 2021- жовтень 2021, що загалом вважались робочими днями для закладу освіти. За цих 10 днів непрацездатності Позивачеві нараховано та виплачено 4958,04 грн., які слід відняти від суми (19264,75 +12262,21). Тоді заробітна плата за фактично відпрацьовані дні протягом попередніх двох місяців становитиме 26568,92 грн.

Отже, у розрахунку Позивача вказано - ...(22+20) дні, від яких слід відняти 10 днів його тимчасової непрацездатності. Кількість фактично відпрацьованих робочих днів позивача за попередні місяці становить 32 дні.

Крім цього, у розрахунку позову позивачем не враховано, що відповідно до наказу Ліцею від 20.09.2021 №208-К, позивачеві нараховано 5169,00 грн. щорічної грошової винагороди у формі премії.

Згідно із абз. З пункту 3 Порядку премії та інші заохочувальні виплати за підсумками роботи за певний період під час обчислення середньої заробітної плати враховуються в заробіток періоду, який відповідає кількості місяців, за які вони нараховані.

Відповідно до Порядку, для обрахунку слід взяти лише частину цієї суми - за два місяців, розмір якої становитиме 861,5 грн. =(5169,00грн./12 місяців * 2 місяці).

Різницю в сумі 4307,5 грн.= (5169,00-861,5) слід відняти від 26568,92 грн. За таких обставин, загальна сума заробітної плати позивача за фактично відпрацьовані ним дні протягом попередніх двох місяців становитеме 22261,42 грн.

Відтак, середньоденна заробітна плата: ((19264,75+12262,21)- 4958,04(лікарняні) - 4307,5(різниця щорічної премії)) / 32 = 695,67 грн.

Крім цього, позивач вважався тимчасово непрацездатним також з 22.11.2021 по 26.11.2021 (номер випаку непрацездатності 1737784 за номером ЛН1737784- -1) та з 27.11.2021 по 03.12.2021 (номер випаку непрацездатності 1737784 за номером ЛН 1362185-1). Таким чином, час відсторонення від роботи- вимушеного прогулу позивача становить не 18 днів, як вказано у його розрахунку, а 10 днів, оскільки 10 днів тимчасової непрацездатності за своїм значенням не можуть вважатись днями вимушеного прогулу.

Викладений у позовній заяві позивачем зміст пункту 8 Порядку не відповідає фактичному змісту Порядку. Дана норма у випадку позивача передбачає необхідність множення середньоденної заробітної плати не на "середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді", а на кількість календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком, тобто 10 днів.

Враховуючи наведене, середній заробіток за час вимушеного погулу повинен становити не 13512,42 грн., а 6956,71грн. = (695,67 * 10), що зменшується на суми утримання податків та зборві в розмірі 1252,21 грн. (18% податку доходів фізичних осіб), 104,35 грн. (1,5% війскового збору) та 69,57 грн. (1% профсплкових внесків).

Відповідно суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за 10 днів.

За таких обставин позовну вимогу стягнути з Ліцею "Просвіта" Львівської міської ради на користь позивача середній заробіток за час відсторонення від 08.11.2021 до дня фактичного допуску до виконання посадових обов`язків потрібно задовольнити частково.

Враховуючи викладене вище, позов ОСОБА_1 до Ліцею "Просвіта" Львівської міської ради про визнання незаконним, скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку потрібно задовольнити частково.

Також згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача в користь позивача потрібно стягнути суму судового збору, сплаченого позивачем при подачі даного позову за вимогу про скасування наказу, в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. 147-149, 151, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 23, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Ліцею "Просвіта" Львівської міської ради №237- К від 08 листопада 2021 року про відсторонення ОСОБА_1 від роботи.

Стягнути з Ліцею "Просвіта" Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час відсторонення від роботи протягом десяти днів в розмірі 6956, 71 (шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість ) гривень 71 копійка, визначити податки і обов`язкові збори, що підлягають сплаті в дохід держави.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Ліцею "Просвіта" Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, в розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено та оголошено 23 травня 2022 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Ліцей "Просвіта" Львівської міської ради, місцезнахоження: 79008, м.Львів, вул.Просвіти,2-4, .

Суддя Рудаков Д. І.