Березівський районний суд Одеської області
25.05.2022
Справа № 494/267/22
Провадження № 2/494/267/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панчишина А.Ю.,

при секретарі Твердун Т.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Березівського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2022 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2022 року, вказана справа передана до розгляду судді Березівського районного суду Одеської області Панчишина А.Ю.

Копач Л.О., звернувшись з цим позовом до суду, посилалась на те, що 30.09.2003 року між нею та відповідачем ОСОБА_1 був укладений шлюб, який був зареєстрованим виконавчим комітетом Ряснопільської сільської ради Березівського району, Одеської області, актовий запис №06. Від спільного шлюбу народилась дитина: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 07 липня 2010 року шлюб був розірваний, про що було зроблено відповідний актовий запис №42.

У 2021 році ОСОБА_3 поступила до вищого навчального закладу, а саме Міжнародний гуманітарний університет (ІV рівень акредитації) на денній формі навчання на контрактній основі (без надання стипендії) за спеціальністю: 222 «Медицина», що підтверджується довідкою № 13 від 09.02.2022 року, яка видана зазначеним закладом. 15.08.2021 року позивачкою із зазначеним вищим навчальним закладом було укладено договір про надання освітніх послуг № 222-2МД-004 зі строком навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2026 року.

Згідно з умовами договору позивачка взяла на себе обов`язок оплатити вартість навчання дочки. На виконання умов договору ОСОБА_2 за навчальний період 2021-2022 роки було сплачено 31000 грн., що підтверджується відповідною банківською квитанцією від 30.07.2021 року. Крім того, позивачкою за гуртожиток за період з 01.09.2021 по 31.01.2022 року було сплачено 4000 грн., що підтверджується квитанцією № 5141 від 31.08.2021 року, за період з 01.02.2022 по 30.06.2022 року сплачено 4250 грн., що підтверджується квитанцією від 17.02.2022 року.

Загальна сума витрат за період навчання складає 39250 грн.

ОСОБА_2 зазначає, що нею витрачаються кошти на проїзд, сплати за гуртожиток, придбання продуктів харчування, а також придбання канцелярських виробів та навчальної літератури, але грошових коштів не вистачає, що на теперішній час затрудняє навчання дочки, хоча відповідач в змозі надавати таку матеріальну допомогу у вигляді сплати аліментів. Хоча дочка являється повнолітньою, але перебуває на утриманні позивачки, так як свого прибутку не має, і ніде не працює.

Відповідач спроможний сплачувати аліменти, так як працює по найму, отримує прибуток, але у добровільному порядку сплачувати не бажає. Позивачка також працює по найму, отримує щомісячний прибуток, але її заробітної плати не вистачає утримувати та навчати повнолітню дочку.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_1 половину понесених нею витрат за навчання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у сумі 19625 грн. та аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) щомісяця на період навчання до досягнення дочкою 23 років з дня пред`явлення позову.

Ухвалою суду від 18.02.2022 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання 25.05.2022 року позивачка не з`явилася, 22.03.2022 року подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених в заяві.

В судове засідання відповідач з`явився, заявлені позовні вимоги заперечив в повному обсязі, зазначив, що в нього не має змоги сплачувати аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання та додаткові витрати. Стверджує, що він сплачує аліменти на отримання інших двох своїх неповнолітніх дітей, будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин не подав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, оцінивши іпроаналізувавши докази по справі, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З 30.09.2003 року по 07.07.2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання сторони мають повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитина зареєстрована та проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 11.02.2022 року за вих. №369, виданою виконавчим комітетом Березівської міської ради.

15.08.2022 року між ОСОБА_2 , діючої в інтересах ОСОБА_3 , таМіжнародним гуманітарним університетом в особі ректора ОСОБА_4 , діючого на підставі статуту університету,було укладено договір про надання освітніх послуг № 222-2МД-004 зі строком навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2026 року. Як вбачається з копії договору про надання освітніх послуг № 222-2МД-004. та довідки від 09.02.2022 року за вих. № 13, виданою деканом факультету медицини та громадського здоров`я МГУ, ОСОБА_3 являється студенткою 2 курсу Факультету медицини та громадського здоров`я МГУ, денної форми навчання на контрактній основі за спеціальністю: 222 «Медицина», освітньо-кваліфікаційним рівнем: магістр.

Згідно умов договору позивачка ОСОБА_2 взяла на себе обов`язок оплатити вартість навчання дочки. На виконання умов договору ОСОБА_2 за навчальний період 2021-2022 роки було сплачено 31000 грн., що підтверджується копією квитанції АТ КБ ПриватБанк від 30.07.2021 року за № 0.0..1.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 , діючої в інтересах ОСОБА_3 , та НУ «Одеська юридична академія» в особі проректора Завальнюка Володимира Васильовича, діючого на підставі Статуту, було укладено договір № 221 ОМІ МГУ щодо проживання у студентському гуртожитку НУ «Одеська юридична академія» на 2021/2022 навчальний рік. Відповідно до умов договору, за проживання у гуртожитку за період з 01.09.2021 по 31.01.2022 року позивачкою було сплачено 4000 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера № 5141від 31.08.2021 року та за період з 01.02.2022 по 30.06.2022 року сплачено 4250 грн., що підтверджується квитанцією АТ КБ ПриватБанк від 17.02.2022 року за № 0.0..1.

На праві спільної часткової власності ОСОБА_1 належить 1/2 частка житлового будинку з господарчими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 24.11.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 2340; копією витягу з Державного реєстру правочинів № 364482 від 24.11.2004 року та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №195455598 від 02.01.2020 року.

Відповідно до ч. 2 статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Як роз`яснено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р. №3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Частиною 3статті 199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Вказаною нормою надано три можливості визначення розміру аліментів: у твердій грошовій сумі, в частці від заробітку (доходу) або одночасно і в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку. Ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб визначення величини аліментного платежу залежатиме від різних обставин, які належить оцінити суду.

Статтею 182 СКУ країни передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжує навчання на денній формі навчання, у зв`язку з чим не має можливості працювати та самостійно себе утримувати, тобто ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги.

Домовленості між батьками щодо способу утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та порядку сплати аліментів в позасудовому порядку не досягнуто.

Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, судом не встановлено.

Будь-яких доказів на спростування вимог позивачки, зокрема неможливості надання матеріальної допомоги за станом здоров`я чи з інших поважних причин, наявність інших утриманців, відповідач суду не надав.

Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходів) щомісяця на період її навчання, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Верховний Суд постановою у справі № 622/373/16-ц від 29.01.2018 року роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201цьогокодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15.

Крім того, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини при наявності можливості проходження навчання в державних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання доньки на платній основі саме в цьому навчальному закладі.

Навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відносить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що донька сторін є повнолітньою особою, суд не вбачає правових підстав для застосування положень ст. 185 СК України та стягнення з відповідача додаткових витрат, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір», позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому, в силу ч. 1ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 992 гривень 40 копійок судового збору.

Керуючись ст.ст.2,10,13,81,141,263,265ЦПК України, на підставі ст.ст.181,182,185,199,200 Сімейного Кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Березівським РВ УМВС України в Одеській області 23.09.1996 року, РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_3 , виданий органом 5128 01.12.2020 року, РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходів) щомісяця на період навчання до досягнення дочкою 23 років, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Березівським РВ УМВС України в Одеській області 23.09.1996 року, РНОКПП НОМЕР_2 на користь Держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянка України, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_3 , виданий органом 5128 01.12.2020 року,

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Березівським РВ УМВС України в Одеській області 23.09.1996 року, РНОКПП НОМЕР_2

Суддя Панчишин А.Ю.