Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8084/21
Номер провадження2-о/711/28/22
РІШЕННЯ
14 січня 2022 року Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:
головуючого судді Демчика Р.В.,
з участю секретаря судового засідання Кофановій А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, зацікавлена особа: Звенигородська районна державна адміністрація ,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з заявою до Придніпровського районного суду м.Черкаси про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, зацікавлена особа: Звенигородська районна державна адміністрація.
В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що його тещі, ОСОБА_2 , належало право на земельну частку у землі, яка перебувала у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства імені Ілліча села Козацьке. Це підтверджує Сертифікат на право на земельну частку(пай), який був виданий на підставі рішення Звенигородської районної державної адміністрації від 29 липня 1996 року №336/96-рп, Серія ЧР №044067, зареєстрований в книзі реєстрів видачі сертифікатів за №230 від 18 вересня 1996 року. Інакше кажучи, вона була у списку громадян, який, додавався до Державного акту ча право колективної власності на землю. На момент смерті ОСОБА_2 відповідного рішення про розпаювання землі Загальні збори Колективного сільськогосподарського підприємства імені Ілліча про розпаювання землі не приймали. Після смерті тещі, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 його дружина, ОСОБА_3 , як спадкоємиць (донька), фактично отримала спадщину. Проте оформити відповідне свідоцтво не змогла так як ІНФОРМАЦІЯ_2 також померла. Окрім цього, ОСОБА_2 при житті склала заповіт на користь моєї дружини, згідно якого належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) №044067 заповідала ОСОБА_3 . Також зазначив, що для вирішення питання щодо успадкування майна після смерті дружини, в тому числі і права на земельну частку(пай), звернувся до Черкаської районної державної нотаріальної контори. Для вирішення цього питання в нотконторі порадили звернутися до суду .із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, зазначеним у свідоцтві про смерть. Внаслідок такої помилки, на даний час, виникла певна невідповідність між свідоцтвом про смерть тещі і Сертифікатом на право на земельну частку(пай), що унеможливлює оформлення спадкових документів.
Тому, ОСОБА_1 просить суд встановити факт належності ОСОБА_2 на право на земельну частку (пай), який був виданий на підставі рішення Звенигородської районної державної адміністрації від 29 липня 1996 року №336/96-рп, Серія ЧР №044067, зареєстрований в книзі реєстрів видачі сертифікатів за №230 від 18 вересня 1996 року.
Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд за правилами окремого провадження.
У судове засідання заявник не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні заяви наполягав.
Представник заінтересованої особи Звенигородська районна державна адміністрація в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника підприємства. Проти задоволення заяви не заперечував.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з огляду на наступні встановлені факти та обставини.
Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
29 липня 1996 року на підставі рішення Звенигородської районної державної адміністрації виданий Сертифікат на право на земельну частку (пай) №336/96-рп, Серія ЧР №044067, зареєстрований в книзі реєстрів видачі сертифікатів за №230 від 18 вересня 1996 року на ім`я ОСОБА_4 .
Відповідно до Свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно з довідкою від 03.10.2001 року складеною Виконком Козацької сільської ради ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть) і ОСОБА_4 (сертифікат на земельну частку (пай) є одна і та ж особа.
Згідно з Свідоцтвом про одруження ОСОБА_5 уклала шлюб 10 червня 1966 року з ОСОБА_1 . Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище дружині ОСОБА_6 .
06 травня 1997 року ОСОБА_2 . склала заповіт на ім`я ОСОБА_3 та заповіла Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЧР №044067, зареєстрований в книзі реєстрів видачі сертифікатів за №230 від 18 вересня 1996 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 21 жовтня 2021 року.
З огляду на вищевикладене, та з урахуванням того, що існують розбіжності між свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 та Сертифікатом на право на земельну частку (пай), що унеможливлює оформлення спадкових документів, суд вважає за можливе встановити факт належності документа, а саме Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серія ЧР №044067, зареєстрований в книзі реєстрів видачі сертифікатів за №230 від 18 вересня 1996 року на ім`я ОСОБА_2 .
Судом з`ясовано, що метою встановлення факту являється реалізація права на законне розпорядження майном у виді земельної ділянки.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Як роз`яснено в п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Згідно ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
Відповідно листа Верховного Суду України 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Згідно Постанови Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність правих підстав для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 293,315 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, зацікавлена особа: Звенигородська районна державна адміністрація- задовольнити повністю.
Встановити факт належності Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серія ЧР №044067, зареєстрований в книзі реєстрів видачі сертифікатів за №230 від 18 вересня 1996 року - ОСОБА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Р. В. Демчик