Справа № 347/2275/19
Провадження № 4-с/347/4/22
У Х В А Л А

Іменем України

23.05.2022 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Драч Д.С.,

за участі секретаря Борисової О.М.,

скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Косів скаргу ОСОБА_1 на дії державних виконавців Косівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Винничук Оксани Михайлівни та ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у порядку ст. 447 ЦПК України звернувся до суду зі скаргою на дії державних виконавців Косівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Винничук О.М. та Федорчука В.Я., мотивуючи свої вимоги тим, що 13.12.2021 року він звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Федорчука В.Я. щодо невідповідності сумі заборгованості по сплаті аліментів сумі, в межах якої було накладено арешт на його рахунки. Із відзиву на вказану скаргу він дізнався, що кошти згідно платіжного доручення №63264682 від 08.07.2021 року в сумі 13871 грн. не вносились державним виконавцем Федорчуком В.Я. до розрахунку ВП 63264682 при тому, що стягнення мало чітке призначення платежу: «ПопоПВ№63264682від05.07.21Ст зг вл347/2275/19від06.10.2020Косівськ РС». Постановою Косівського РВ ДВС від 21.01.2022 року знято арешти з рахунків боржника у зв`язку із погашенням заборгованості у ВП 63264682.

Також 09.02.2021 року ПАТ «ПриватБанк» отримав від Косівського РВ ДВС постанову про арешт коштів ОСОБА_1 у межах ВП 44493122 в сумі 13495 грн. Це виконавче провадження виконане та закрито в липні 2021 року, а постанова про зняття арешту з коштів боржника надійшла в банк лише 16.03.2022 року, що підтверджується довідкою ПАТ «ПриватБанк» від 11.02.2022 року №20.1.0.0.0/7-220210/35023, скріншотами повідомлень системи Приват-24. Фактично можливість користування ОСОБА_1 своїм рахунком з`явилася лише 21.03.2022 року. Отже, вважає бездіяльність державного виконавця Винничук О.М. неправомірною, внаслідок якої були створені перешкоди боржнику у користуванні його рахунками та сплаті аліментів безпідставно тривалий час.

Отже, скаржник, уточнивши вимоги скарги 12.04.2022 року, просить визнати дії старшого державного виконавця Федорчука В.Я. неправомірними щодо перевищення суми арешту коштів боржника на суму 38245 грн. у ВП 63264682; визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Винничук О.М. щодо невчасного виконання обов`язку зняття арешту з коштів на рахунках боржника ОСОБА_1 в ПАТ «ПриватБанк» у ВП 44493122 за постановою від 09.02.2021 року на суму 13495 грн.; визнати дії старшого державного виконавця Федорчука В.Я. неправомірними щодо не зарахування до ВП 63264682 суму 13871,83 грн. за платіжним дорученням № 63264682 від 08.07.2021 року.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 змінені вимоги скарги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

Стягувач ОСОБА_3 та державні виконавці Винничук О.М. і ОСОБА_2 в судове засідання не прибули, що не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Державний виконавець Федорчук В.Я. подав до суду заперечення на скаргу, у якому просить відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , мотивуючи вчасністю та законністю прийнятих ним рішень та дій в межах наявного у його провадженні ВП №63264682.

З метою забезпечення процедури розгляду скарги на дії державного виконавця відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України повідомлялись сторони виконавчого провадження та державні виконавці про час та місце його проведення, й про необхідність державних виконавців надати суду матеріали спірних виконавчих проваджень.

Дослідивши матеріали скарги, проаналізувавши її доводи та заперечення проти цих доводів, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дослідивши матеріали виконавчих проваджень, надані державними виконавцями, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні скарги із нижче наведених підстав.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦК України).

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржують ся (ч. 1 ст. 450 ЦПК України).

Судом встановлено, що на виконанні державних виконавців Винничук О.М. та Федорчука В.Я. наявні виконавчі провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів: ВП №44493122 по виконавчому листу №347/1200/14-ц від 18.08.2014 року про стягнення аліментів у розмірі по 450 грн. на двох дітей щомісячно та ВП №63264682 по виконавчому листу №347/2275/19 від 06.10.2020 року про стягнення аліментів у розмірі по 1600 грн. на двох дітей щомісячно.

Порядок стягнення аліментів визначається Законом України «Про виконавче провадження». Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця постановою накладати арешт на майно боржника.

Позиція скаржника про те, що з вказаних ним підстав дії державних виконавців не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», є недоведеною та безпідставною.

Так, щодо вимоги ОСОБА_1 про визнання дій старшого державного виконавця Федорчука В.Я. неправомірними в частині перевищення суми арешту коштів боржника у загальному розмірі 38245 грн. в межах ВП 63264682 суд зазначає, що в межах зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем Федорчуком В.Я. 20.07.2021 року було винесено постанову про арешт коштів боржника на суму заборгованості станом на 01.07.2021 року 16728,17 грн. по виконавчому листу №347/2275/19 від 06.10.2020 року; по цьому ж виконавчому листу станом на жовтень 2021 року заборгованість склала 21528 грн., у зв`язку з чим 06.10.2021 року державним виконавцем Федорчуком В.Я. було винесено постанову про арешт коштів боржника в межах вказаної суми заборгованості. Отже, дії державного виконавця Федорчука В.Я. в цій частині відповідають вимогам ст.56 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо вимоги ОСОБА_1 визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Винничук О.М. щодо невчасного виконання обов`язку зняття арешту з коштів на рахунках боржника ОСОБА_1 в ПАТ «ПриватБанк» у ВП 44493122, накладеного постановою від 09.02.2021 року на суму 13495 грн., судом встановлено, що при закінченні виконавчого провадження № .07.2021 року у зв`язку із погашення заборгованості у ВП 44493122 державним виконавцем Винничук О.М. того ж дня 09.07.2021 року була винесена постанова про зняття арешту з усіх рахунків боржника та відразу ж автоматично надіслана у відповідні банківські установи. В процесу розгляду цієї скарги 20.05.2022 року державним виконавцем Винничук О.М. додатково винесено постанову про зняття арешту з усіх рахунків боржника та автоматично надіслано її до відповідних банківських установ. Отже, дії державного виконавця Винничук О.М. відповідають вимогам ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо вимоги ОСОБА_1 визнати дії старшого державного виконавця Федорчука В.Я. неправомірними щодо не зарахування до ВП 63264682 суму 13871,83 грн. за платіжним дорученням № 63264682 від 08.07.2021 року - судом встановлено, що державними виконавцями було надіслано вимогу до АТ «Райффайзен Банк Аваль» про залишок коштів на рахунках боржника згідно постанови про арешт коштів від 06.04.2021 року для примусового стягнення коштів, на яку була надана відповідь про наявний залишок коштів станом на 15.06.2021 року в сумі 13871 грн. 05.07.2021 року до вказаного банку було направлено платіжну вимогу щодо примусового стягнення коштів з рахунку боржника для погашення заборгованості по сплаті аліментів та на депозитний рахунок РВ ДВС 08.07.2021 року надійшли кошти в сумі 13871,83 грн., з яких 12101 грн. було розподілено на погашення заборгованості по аліментах у ВП 44493122 та 1770,83 грн. на погашення заборгованості по аліментах у ВП 63264682 та перераховано стягувачу. Крім того, слід зазначити, що виконавче провадження № .07.2021 року було закінчене внаслідок погашення заборгованості по аліментах, в тому числі шляхом зарахування та списання з рахунку вище зазначених коштів божника і постанова про закриття вказаного виконавчого провадження не оскаржувалась.

Так, у разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби коштів, стягнутих з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), достатніх для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника, виконавець після підготовки розпорядження державного виконавця, передбаченого пунктом 13 розділу VII цієї Інструкції, виносить постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону (п.21 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5).

За змістом ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження»: підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника

Щодо усунення перешкод у користуванні рахунками боржника ОСОБА_1 , судом встановлено, що внаслідок погашення заборгованості у ВП 63264682 постановами від 21.01.2022 року та 01.02.2022 року, а також в межах ВП 44493122 постановами від 09.07.2021 року та 20.05.2022 року було знято арешт із усіх рахунків ОСОБА_1 та автоматично надіслано копії цих постанов у банківські установи для виконання. Отже, державними виконавцями в межах вказаних виконавчих проваджень здійснено усі необхідні заходи для забезпечення можливості ОСОБА_1 у користуванні його рахунками, при цьому в межах визначених законом повноважень та строки.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, державними виконавцями було відповідно до чинного законодавства та в межах їх повноважень здійснено вірний розрахунок заборгованості за аліментами, що стягуються із ОСОБА_1 на утримання двох дітей, правомірно зараховано поточні платежі боржника до першого виконавчого провадження для погашення поточної заборгованості та при наявності у обох виконавчих провадженнях заборгованості понад 10000 грн. правомірно накладено арешти на кошти боржника, які були зняті після погашення боржником заборгованості по сплаті аліментів, а також відповідно вчасно знято арешти з рахунків божника, тому відсутні підстави для задоволення скарги, адже дії державних виконавців Винничук О.М. та Федорчука В.Я. відповідають вимогам, зокрема, ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Керуючись ст.ст. 353, 450, 451, 452 ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 25, 26, 27, 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державних виконавців Косівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Винничук Оксани Михайлівни та ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

СУДДЯ : Д.С. Драч