КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Ішуніна Л.М.
Єдиний унікальний номер справи №760/3460/20
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1199/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Савченка С.І., Ігнатченко Н.В.

секретар - Олешко Л.Ю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Солом'янської районної в м.Києві державної адміністрації на рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 16 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Солом'янської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання розпорядження незаконним та зобов'язання вчинити дії .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він, є інвалідом війни 2 групи. У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про зарахування його на квартирний облік на підставі пункту 18 частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У грудні 2019 року (18 грудня 2019 року) він отримав від відповідача листа за № 108-16782, з якого дізнався, що розпорядженням від 21 червня 2019 року №495 йому відмовлено у прийнятті на квартирний облік на підставі пункту 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, постанови виконавчого комітету Київської міської Ради народниї депутатів і президії Київської міської ради профспілок від 30 квітня 1991 року № 234.

Позивач зазначає, що вищевказане розпорядження є незаконним, оскільки він є особою з інвалідністю внаслідок війни і відповідно до пункту 18 частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на позачергове забезпечення житлом, а згідно з пунктом 13 Правил також є особою, яка потребує поліпшення житлових умов.

У зв`язку з вищевикладеним позивач вважає, що відповідач не мав права йому відмовляти у взятті на квартирний облік, а тому він звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та просить позов задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 просить визнати незаконним розпорядження Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації від 21 червня 2019 року № 495 в частині відмови в зарахуванні його на квартирний облік та зобов`язати Солом`янську районну у місті Києві державну адміністрацію зарахувати його на квартирний облік.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року відкрито загальне позовне провадження за вищевказаним позовом та призначено підготовче судове засідання, яке 17 вересня 2020 року закрито ухвалою цього ж суду та призначено справу до судового розгляду по суті.

У відзиві на позов відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що згідно із статтею 34 Житлового Кодексу Української РСР та пунктом 13 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в УРСР» потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановленому Радою Міністрів Укранської РСР і Українською Республіканською Радою професійних спілок.

Згідно з пунктами 2, 5 постанови виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів і Президії Київської міської ради профспілок від 30 квітня 1991 року № 234 встановлено, що потребуючими поліпшення житлових умов визначаються громадяни, які мають житлову площу до 7,5 кв. м. Середній рівень забезпеченості громадян у м. Києві жилою площею встановлено чинним законодавством України в розмірі 9 кв. м. на одну особу.

В той же час, відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва, ОСОБА_1 , зареєстрований з 10 липня 2018 року в Центрі обліку бездомних осіб за адресою : АДРЕСА_1 , який згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 15 листопада 2002 року № 2080 є закладом соціального захисту (соціальний готель), що надає соціальні послуги бездомним громадянам, створений для перебування бездомних громадян та має у своєму складі відділення нічного перебування, а громадяни зареєстровані у зазначеному будинку не підлягають зарахуванню на квартирний облік.

У зв`язку з викладеним, розпорядженням Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 21 червня 2019 року № 495, ОСОБА_1 відмовлено у зарахуванні на квартирний облік.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Розпорядження Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації від 21 червня 2019 року № 495 в частині відмови в зарахуванні на квартирний облік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано незаконним.

В іншій частині позовних вимог відмовлено

Стягнуто з Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду , позивач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позову , ухвалити в цій частині нове рішення ,зобов`язати Солом`янську районну в м.Києві державну адміністрацію зарахувати його на квартирний облік .

Відповідач Солом`янська районна в м.Києві державна адміністрація подав апеляційну скаргу , просив рішення суду скасувати , ухвалии рішення про відмову у задоволенні позову.У скарзі посилався на неповне з`ясування обставин справи ,що мають значення для справи, суд не врахував ,що в даному випадку є неможливим застосування Закону України « Про статус ветеранів війні , гарантії їх соціального захисту» .

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони повідомлені про день та час розгляду справи на 20 січня 2022 року, 24 лютого 2022 року , 19 травня 2022 року за адресами, наявними в матеріалах справи. Заяв , клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Представники сторін приймали участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи , що треті особи , належним чином повідомлені про день та час розгляду справи , відсутні підстави вважати поважними неявку осіб, які приймають участь у справі , неявка сторін не перешкоджає розгляду справи .

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив , що ОСОБА_1 , відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 16 лютого 2018 року, є особою з інвалідністю 2-ої групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, інвалідів війни. Посвідченнґя дійсне до 01 березня 2020 року. Починаючи із 05 лютого 2020 року строк дії вказано посвідчення ОСОБА_1 встановлений «довічно» (а. с. 4, 17, 18).

Відповідно до довідки, виданої Відділом з питань реєстрації місця проживання, перебування фізичних осіб Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 18 вересня 2020 року № 13123240 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою : АДРЕСА_3 (соціальний заклад) з 10 липня 2018 року по теперішнй час (а. с. 71).

Позивач , 13 червня 2019 року звернувся до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про зарахування його на квартирний облік (а. с. 49).

Розпорядженням Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 21 червня 2019 року № 495 ОСОБА_1 було відмовлено в прийнятті на квартирний облік. Підставою для прийняття такого рішення зазначено пункт 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та надання їм житлових приміщень в Українській РСР та Постанова виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів і президії Київської міськради профспілок від 30 квітня 1991 року № 234 (а. с. 50).

Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Порядок зарахування осіб на квартирний облік врегульований Житловим кодексом Української РСР, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів Української РСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470 зі змінами (далі - Правила); Постановою виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів і президії Київської міської ради профспілок від 30 квітня 1991 року № 234 (в редакціях, що діяли на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 31 ЖК Української РСР передбачено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Статтею 34 ЖК Української РСР визначено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:

1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок;

2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам;

3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок;

4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;

5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;

6) які проживають у гуртожитках.

Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених законодавством Української РСР.

Відповідно до пункту 18 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги: позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.

Враховуючи викладене, першочергове забезпечення житлом осіб з інвалідністю внаслідок війни здійснюється лише щодо осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Перелік осіб, які потребують поліпшення житлових умов визначений пунктами 13, 14 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів Української РСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470 (далі - Правила).

Відповідно до підпункту 8 пункту 13 Правил, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, зокрема, внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 та особи з інвалідністю внаслідок війни, визначені в пунктах 10-14 частини другої статті 7, та члени їх сімей, а також члени сімей загиблих, визначені абзацами четвертим - восьмим, чотирнадцятим, шістнадцятим - двадцять другим пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Пунктом 14 Правил визначено, що тими, що потребують поліпшення житлових умов, визнаються також громадяни, які проживають у комунальних чи невпорядкованих стосовно умов даного населеного пункту квартирах: особи, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни; особи, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10); Герої Радянського Союзу, Герої Соціалістичної Праці, особи, нагороджені орденами Слави, Трудової Слави, «За службу Батьківщині у Збройних Силах СРСР» усіх трьох ступенів; учасники бойових дій та учасники війни; працівники, які тривалий час сумлінно пропрацювали на одному підприємстві, в установі, організації.

Згідно з абзацами першим та другим пункту 15 Правил, на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті.

Громадяни, які користуються правом першочергового і позачергового одержання жилих приміщень, беруться на квартирний облік при наявності передбачених Правилами підстав, незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті.

З огляду на викладене, чинне законодавство України розмежовує відповідні категорії осіб з числа осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Зокрема, враховуючи конструкцію підпункту 8 пункту 13 Правил, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, особи з інвалідністю внаслідок війни, визнаються такими особами, що потребують поліпшення житлових умов нарівні з іншими особами, які зазначені в піпдпунктах 1-7 пункту 13 Правил.

З огляду на те , що позивач має статус особи з інвалідністю внаслідок війни 2-ої групи, то згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» , то позивач ОСОБА_1 належить до категорії громадян, які потребують поліпшення житлових умов та мають пільги щодо першочергового отримання житла.

Як вбачається із заяви від 13 червня 2019 року позивач звернувся до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про взяття на квартирний облік як інваліда війни та додав до заяви копію посвідчення, яке підтверджує, що він є особою з інвалідністю 2-ої групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни. Відповідно до довідки, виданої Відділом з питань реєстрації місця проживання, перебування фізичних осіб Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 18 вересня 2020 року № 13123240 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою : АДРЕСА_3 (соціальний заклад) з 10 липня 2018 року по теперішнй час (а. с. 71).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи відповідача , що дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту`не може бути прийнята до уваги , оскільки є спеціальні норми ,які регулюють питання зарахування на квартирний облік , є безпідставними,оскільки саме цей закон регулює питання щодо наявності у позивача права на зарахування на квартирний облік , а відтак правильним є висновок суду першої інстанції , що Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, приймаючи розпорядження від 21 червня 2019 року № 495 вказаних обставин не врахувала, у зв`язку з чим відмова у прийнятті позивача на квартирний облік є помилковою .

Висновки суду про визнання незаконним розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 21 червня 2019 року № 495 в частині відмови ОСОБА_1 у прийнятті на квартирний облік є обґрунтованими.

Наведені в апеляціній скарзі доводи стосуються аналізу законів щодо врахування рівня забезпеченості при вирішенні питання щодо зарахування на квартирний облік ,які не були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням їм відповідної правової оцінки . Наявність реєстрації у соціальному закладі , не є підставою для відмови у зарахуванні на квартирний облік , а відтак ці доводи апеляційної скарги є безпідставними .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування рішення в частині відмови у задоволенні вимог про зобов`язання Солом`янської районної в місті Києві державної адмінстрації зарахувати на квартирний облік позивача , суд першої інстанції правильного виходив із такого ..

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктами 19-20 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР передбачено, що попередній розгляд заяв про взяття на квартирний облік у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів провадиться громадською комісією з житлових питань при виконавчому комітеті, а на підприємстві, в установі, організації - комісією по житлово-побутовій роботі профспілкового комітету. Вказані комісії перевіряють житлові умови громадян і про результати перевірки складають акт. Заяви і матеріали перевірки житлових умов громадян розглядаються на засіданні відповідної комісії, яка вносить свої пропозиції виконавчому комітетові місцевої Ради або адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і профспілковому комітетові. На засідання комісії при необхідності запрошується заявник. Громадяни беруться на квартирний облік: за місцем проживання -рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної у місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Рішення щодо взяття на квартирний облік повинно бути винесене у місячний строк з дня подання громадянином необхідних документів. Якщо на розгляд виконавчого комітету місцевої Ради або адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і профспілкового комітету буде внесено пропозицію про відмову у взятті на облік, на засідання вказаних органів запрошується заявник.

Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відсутність порушеного права , чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, способам ,визначеним законодавством є підставою для відмови у позові.

З огляду на вазані положення, заявлені позивачем вимоги не відповідають встановленим законом способам захисту цивільних прав та інтересів, оскільки зобов`язання Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації ухвалити певне рішення є фактичним втручанням у діяльність ради, тому висновок суду про відмову у позові в цій частині відповідає вимогам законодавства .

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України ,колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. ст..ст. 365, 367,369,374,375,381 - 384 ЦПК України, суд ,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Солом'янської районної в м.Києві державної адміністрації залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 16 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 20 травня 2022 року.

Головуючий

Судді