Справа № 159/1059/21
Провадження № 2/159/22/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Панасюка С.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Ковелі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що з відповідачем у справі вона перебувала в шлюбі з 06 вересня 2008 року, який розірвано на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.12.2020. За час шлюбу з відповідачем, за спільні кошти, було придбано автомобіль марки «Volkswagen Passat», 2000 року випуску, який був зареєстрований за відповідачем. Також, за період шлюбу подружжям було побудовано житловий будинок по АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу, відповідач відчужив автомобіль відповідачу ОСОБА_3 без згоди позивача. Позивач, змінивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача в її користь грошову компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля в сумі 50000 грн. та визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідач погодився сплатити вказану грошову компенсацію, а також з тим, що його і позивача частка у праві власності на будинок становить одну другу.

Позов слід задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровано 06.09.2008, розірваний 29.12.2020.

Як роз`яснено в пунктах 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Вирішуючи справу в частині позовних вимог про визнання права власності на певну частину придбаного майна, як на спільне сумісне майно подружжя, суд виходить з того, що відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст.70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, у сімейному законодавстві як на час придбання спірного майна, такі і на момент розгляду справи судом, діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частки чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст.78, 78 ЦПК України) і це є її процесуальним обов`язком (ст.12, 13, 81 ЦПК України). При цьому, судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

За період шлюбу подружжям було побудовано житловий будинок по АДРЕСА_1 , а отже зазначене нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частки сторін у праві власності на будинок є рівними. Підстави для відступлення від принципу рівності часток подружжя в спільному будинку відсутні.

Сторони погодили, що автомобіль марки «Volkswagen Passat», 2000 року випуску, був придбаний під час шлюбу, відчужений відповідачем без згоди позивача, а також, що ринкова вартість автомобіля становить 100000 грн.

Тобто, автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст.364 ЦК України).

За правилами ч.4 ст.65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року № 6-486цс16 та постанові Верховного Суду від 30.01.2019 року справа № 444/848/16-ц (провадження № 61-33882св18).

Сторони погодили, що вартість автомобіля марки «Volkswagen Passat», 2000 року випуску складає 100000 грн.

Позивач погодилась отримати від відповідача грошову компенсацію за належну їй одну другу частку у праві власності на автомобіль в сумі 50000 грн. і відмовилась у зв`язку з цим від вимоги визнати договір купівлі-продажу автомобіля недійсним.

Відповідно до ст.158 ЦПК України, слід скасувати арешт на автомобіль, накладений на підставі ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12.02.2021.

Керуючись ст.12-13, 19, 133, 137, 141, 142, 247, 258-259, 265 ЦПК України, ст.3, 60, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за належну їй одну другу частку у праві власності на автомобіль марки «Volkswagen Passat», 2000 року випуску, в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на сплату судового збору в сумі 2724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири) гривні 00 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Ковельського міськрайоного суду Волинської області від 12 лютого 2021 року на об`єкт рухомого майна, а саме: автомобіль марки «Volkswagen Passat», 2000 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 25.12.2008 Старовижівським РВУ МВС України у Волинської області.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Ковельським МРВ УМВС України у Волинської області.

Головуючий:С. Л. ПАНАСЮК