ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м.Суми

Справа №591/879/22

Номер провадження 22-ц/816/724/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

боржник ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

стягувач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» в особі Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» Сумське регіональне управління «Слобожанщина»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 30 травня 2022 року в складі судді Ніколаєнко О.О., постановлену в м. Суми, повний текст якої складено 30 травня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, яку обґрунтовував тим, що після того, як прийняв спадщину після смерті батька дізнався, що постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження та накладено арешт та заборону відчуження на його майно. Станом на 2022 рік будь-які виконавчі провадження як у Зарічному ВДВС, так і у Ковпаківському ВДВС відносно нього відсутні, тому є підстави вважати, що борг у виконавчому провадженні повністю погашений. Уточнивши скаргу, просив поновити йому процесуальний строк на подання скарги. Визнати незаконною бездіяльність органу державної виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження ВП №32230563 та зобов`язати Зарічний ВДВС у м. Суми Пн - Сх МрМЮ (м. Суми) виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження № 6807673 - арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28 березня 2008 року державного виконавця Галушка С.І. Зарічного ВДВС Сумського МУЮ.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 30 травня 2022 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено в зв`язку з необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою вимоги скарги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що виконавче провадження № 32230563 є втраченим, тобто фактично і юридично є відсутнім, а відтак втраченим, теж відсутнім, є і виконавчий лист від 14 вересня 2011 року № 2-148 Зарічного районного суду м. Суми, на виконання якого і було відкрите це виконавче провадження.

Відзиву на апеляційну скаргу сторонами не направлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з`явились.

Разом з тим, оскільки позиція сторін є чіткою і зрозумілою, а також враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, а також вимоги ст. 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи у липні 2021 року представник ОСОБА_1 звернувся до відділів ДВС у м. Суми із заявою щодо виконавчого провадження № 32230563 (а.с. 5-6). Після отримання відповідей 20 вересня 2021 року звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми із позовною заявою про виключення запису № 12408804 з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яким зареєстровано заборону відчуження на підставі постанови про арешт майна боржника у виконавчому провадженні ВП № 32230563. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 вересня 2021 року було залишено без руху вказану позовну заяву. Ухвалою від 24 листопада 2021 року відмовлено у відкритті провадження та роз`яснено право звернутись до суду зі скаргою у порядку передбаченому розділом 7 ЦПК України. Вказану ухвалу ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку. Ухвалою від 01 лютого 2022 року Сумського апеляційного суду закрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою (а.с. 16-25). 08 лютого 2022 року, тобто в десятиденний строк з дня постановлення Сумським апеляційним судом остаточного судового рішення у справі щодо зняття арешту, ОСОБА_1 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми із даною скаргою.

Судом встановлено, що 21 березня 2012 року державним виконавцем відділу ДВС Сумського міського управління юстиції була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 32230563 з примусового виконання виконавчого листа № 2-148, виданого Зарічним районним судом м. Суми 14 вересня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором в сумі 237911,98 грн та на повернення судових витрат 2610 грн, а всього 240521,98 грн (а.с. 7).

Згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови відділу ДВС Сумського МУЮ від 21 березня 2012 року ВП № 32230563 внесено відомості про арешт нерухомого майна ОСОБА_1 (а.с. 4).

Згідно з наданими державним виконавцем матеріалами з ВП - спецпідрозділ виконавче провадження перебуває на виконанні у Зарічному ВДВС м. Суми ПСМУ МЮ (м. Суми), стан виконавчого провадження - примусове виконання.

Звертаючись до суду з даною скаргою, ОСОБА_1 посилався на те, що рішення примусово не виконується, а арешт безпідставно не скасований.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 , на підставі досліджених доказів, виходив з того, що будь-яких доказів, які б свідчили про наявність підстав для зняття арешту з нерухомого майна не надано. Також місцевий суд зазначив, що заявником всупереч положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України не повідомлено в чому полягає бездіяльність, яку він просить визнати незаконною та в чому саме полягає порушення органом державної виконавчої служби прав або інтересів заявника, не надано відповідних доказів, а тому прийшов до висновку, що відсутні підстави для задоволення вимог скарги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частини 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачають, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» міститься перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини і до таких підстав відносяться: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що виконавче провадження ВП № 32230563 перебуває на виконанні. Постанови про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу державним виконавцем не виносились. Доказів сплати заборгованості боржником не надано.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає про недоведеність ОСОБА_1 вимог його скарги з огляду на відсутність доказів, які б свідчили про наявність підстав для зняття арешту з нерухомого майна, який був накладений постановою державного виконавця від 21 березня 2012 року. Зазначені вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами.

Також колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що скаржником ОСОБА_1 не повідомлено в чому полягає бездіяльність, яку він просить визнати незаконною та в чому саме полягає порушення органом державної виконавчої служби прав або інтересів заявника, тобто скаржником неподано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, що є підставою для висновку колегії суддів про їх недоведеність та необґрунтованість, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння скаржником вимог законодавства та власного тлумачення норм матеріального і процесуального права. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В

:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 30 травня 2022 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 серпня 2022 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

С. С. Ткачук