справа № 369/220/20
головуючий у суді І інстанції Фінагеєва І.О.
провадження № 22-ц/824/1606/2022
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участю секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_3 , яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

У січні 2020 року до Києво-Святошинського районного суду Київської областінадійшла позовна заява ОСОБА_3 , яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_4 , у якій вона просила суд: визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком у два місяці з дня набрання рішення законної сили.

Позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після смерті якого відкрилась спадщина на 13/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку площею 0,0117 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки: 0:01:017:0001.

За життя ОСОБА_5 складено заповіт, яким він заповів все своє майно донці ОСОБА_2 .

Також, позивач у позові посилається на те, що незалежно від змісту вказаного вище заповіту, право на спадкування після смерті ОСОБА_5 , право на обов`язкову частку у спадщини має: малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого за рішенням суду визнано недієздатним з шестимісячного віку.

26 січня 2018 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області на підставі заяви про прийняття спадщини, яка надійшла від імені матері малолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_1 заведена спадкова справа № 24/2018 до майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою державного нотаріуса Києво-Святошинсьої районної державної нотаріальної контори Київської області Панікар В.М. від 12 лютого 2019 року відмовлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що спадщину, що залишилась після померлого ОСОБА_5 , у встановлений законом строк ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не прийняв, оскільки недієздатним його визнано після закінчення шестимісячного строку.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року заяву ОСОБА_3 , яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_4 , задоволено.

Визначено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком у два місяці з дня набрання рішення законної сили.

Рішення суду мотивоване тим, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , син ОСОБА_4 , який є спадкоємцем за законом на обов`язкову частку у спадщині, був інвалідом ІІ групи з дитинства, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2018 року у справі № 357/1933/18, а також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний недієздатним з шестимісячного віку, тому останній був позбавлений можливості самостійно звернутися у шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з моменту відкриття спадщини.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на момент відкриття спадщини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був дієздатним та не перебував під опікою позивача.

Судом першої інстанції не розглянуто клопотання відповідача про витребування усіх матеріалів спадкової справи померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .

Позивачем не доведено поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач з дня перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спеціальному медичному закладі за рахунок державних коштів з 2008 року по теперішній час не опікувалася ним, тільки після того, як відкрилася спадщина вона захотіла претендувати на частину спадщини, що належить спадкоємиці ОСОБА_2 за заповітом, дочці від другого шлюбу (тобто з 13/25). ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний судом недієздатним лише у 24 роки із зазначенням з шестимісячного віку, натомість у спеціальному медичному закладі він перебуває з 13-річного віку до цього часу.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги дійшла висновку про таке.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Києво-Святошинським районним відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ Київської області.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на спадкове майно.

За життя ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений 08 грудня 2015 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області, яким заповів все його майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2018 року у справі № 357/1933/18, визнано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним з шестимісячного віку. Встановлено опіку над недієздатним ОСОБА_4 та призначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 опікуном недієздатного ОСОБА_4 (а.с. 131-133 т. 1).

Як встановлено судом, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має другу групу інвалідності з дитинства, діагноз - розумова відсталість помірного ступеня резидуально органічного ґенезу (F71), що підтверджується Витягом з протоколу діагностичного засідання ПМПК №44 від 03 квітня 2008 року, посвідченням серії НОМЕР_3 , виданого 18 жовтня 2011 року та довідкою до акта огляду МСЕК серії КИО-1 №0370737.

З 29 червня 2008 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахований до списочного складу підопічних дитячого будинку-інтернат на повне утримання, що підтверджується випискою із наказу №86 по Білоцерківському дитячому будинку-інтернату від 01 липня 2008 року.

Згідно з Висновку судово-психіатричного експерта №93-ц від 16 травня 2018 року Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на хронічний стійкий психологічний розлад - помірну розумову відсталість (олігофренія у ступені неглибокої імбецильності) (F71), МКХ-10, за своїм психічним станом розуміти значення своїх дій та керувати ними не може з раннього дитинства (з 6 місячного віку) хворіє га виявлену у нього психічну хворобу та з цього часу не може керувати своїми діями та розуміти їх значення (а.с. 132 т. 1).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2020 року у справі № 357/1933/18 продовжено строк дії рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2018 року у справі № 357/1933/18 про визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним строком на два роки з дня набрання рішенням законної сили. (а.с. 201-202 т. 1).

Положеннями частини 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Панікар В.М. від 12 лютого 2019 року № 388/02-31 вбачається, що ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 13/250 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , належної померлій ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 , спадкоємцем якої за законом на Ѕ частку був її син ОСОБА_5 , який спадщину, що залишилася після смерті матері фактично прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав.

Відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/10 частку земельної ділянки площею 0,0117 га з кадастровим номер 0:01:017:0001, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ), належної померлій ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 , спадкоємцем якої за законом на Ѕ частку був її син ОСОБА_5 , котрий спадщину, що залишилася після смерті матері фактично прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав.

Відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2020 року у справі № 357/1933/18, клопотання ОСОБА_3 про продовження строку дії рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2018 року - задоволено. Продовжено строк дії рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2018 року у частині визнання недієздатним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на два роки з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною 1 статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до статей 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (стаття 1266 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частини 1, 3 ЦК України статті 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1269, частина 1 статті 1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина 1 статті 1272 ЦК України).

Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Підсумовуючи вищевикладене, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщин є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини 3 статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо є у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Отже, закон гарантує право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18).

Суд першої інстанції встановивши, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , син ОСОБА_4 , який є спадкоємцем за законом на обов`язкову частку у спадщині, був інвалідом ІІ групи з дитинства, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2018 року у справі № 357/1933/18, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був визнаний недієздатним з шестимісячного віку, на думку колегії апеляційного суду дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_4 був позбавлений можливості самостійно звернутись у шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з моменту відкриття спадщини.

З огляду на встановлене, колегія апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки строк для подання заяви про прийняття спадщини позивачем був пропущений з поважних причин, оскільки останній визнаний недієздатним з шестимісячного віку та в силу своєї інвалідності та стану здоров`я не міг вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи та рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2018 року у справі № 357/1933/18, про визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним з заявою про це ОСОБА_3 звернулася у лютому 2018 року, у цій справі призначалася судово-психіатрична експертиза.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що на момент відкриття спадщини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був дієздатним з огляду на Висновок судово-психіатричного експерта № 93-ц від 16 травня 2018 року Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання».

Суд апеляційної інстанції також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не розглянуто клопотання відповідача про витребування усіх матеріалів спадкової справи з огляду на наявну в матеріалах справи копію спадкової справи №24/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , що була надана завідувачем Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори на виконання ухвали суду першої інстанції від 23 лютого 2021 року (а.с. 223-244 т. 1).

Перевіривши доводи щодо причин пропуску строку, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо їх поважності та вважає, що позивач має право спадкування після смерті батька за законом як спадкоємець за законом на обов`язкову частку у спадщині, оскільки пропуск шестимісячного строку прийняття спадщини відбувся позивачем з поважних та не залежних від нього причин.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська