Справа № 282/1102/21
Провадження № 2-з/282/2/22
У Х В А Л А

Іменем України

25 травня 2022 року

смт.Любар

Суддя Любарського районного суду Житомирської області Носач В.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову про поділ майна подружжя шляхом оголошення заборони вчиняти дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Любарського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

24.05.2022 від позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про забезпечення зустрічного позову про поділ майна подружжя, в якій вона просить:

- заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо передачі спільного сумісного майна третім особам, а саме: нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в якому розташований магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а також автомобіля Ford Transit V 362, державний номер НОМЕР_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_2 повернути заявниці ключі від нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в якому розташований магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та від автомобіля Ford Transit V 362, державний номер НОМЕР_1 на зберігання ОСОБА_1 до вирішення справи судом.

Свої вимоги ОСОБА_1 аргументує тим, що у провадженні Любарського районного суду Житомирської області знаходиться справа

№ 282/1102/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та її зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Заявник стверджує, що за двадцять років подружнього життя у шлюбі за рахунок спільних коштів ними було придбано наступне майно, зокрема: нежитлове приміщення площею 227,6 кв.м., що розташоване на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , в якому знаходиться магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », вартість якого орієнтовно складає 401 670 грн., та автомобіль Ford Transit V 362, номер кузова НОМЕР_2 державний номер НОМЕР_1 , вартістю 740 000,00 грн.

Заявнику стало відомо, що її колишній чоловік подав до суду заяву щодо призупинення розгляду справи про поділ спільного майна подружжя в зв`язку з тим, що він перебуває в Збройних Силах України.

Маючи намір взяти під відповідальне зберігання все їх спільне майно до повернення відповідача та вирішення справи по суті, позивачка звернулась по ключі від магазину та за документами на автомобіль та щоб перевірити в яких умовах вони зберігаються. Однак, заявнику стало відомо, що третя особа, ОСОБА_4 , на власний розсуд розпоряджається спільною власністю позивачки та відповідача, ніби то з усного дозволу ОСОБА_2 .

Враховуючи те, що передача спільного сумісного майна третій особі може містити реальний ризик того, що спільне сумісне майно, яким у відсутність відповідача, без дозволу позивачки розпоряджаються сторонні особи, може бути знищене та те, що існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про поділ спільного майна подружжя, а тому позивачка змушена звернутися до суду із заявою про забезпечення зустрічного позову про поділ майна подружжя.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суддя дійшов наступного.

Так, згідно ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, розглядаючи заяви про забезпечення позову, суд приймає до уваги, те, що забезпечення позову спрямоване, насамперед, проти дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити, знецінити його тощо. Припущення позивача, викладені у заяві, про те, що невжиття заходів забезпечення позову можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову повинні бути достатньо мотивованими. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, така правова позиція міститься у постанові ВС від 17 жовтня 2018 року №183/5864/17-ц (провадження №61-38692св18).

Разом з тим, дослідивши матеріали заяви, суддя дійшов висновку, що заявницею не надано належних доказів щодо того, що ОСОБА_2 може приховати спірне майно, продати, знищити, знецінити його тощо.

Обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову заявник вказує, що фактично на даний час спірним майном за домовленістю з ОСОБА_2 користується третя особа, яка використовує його для здійснення підприємницької діяльності. Заявниця також вказала, що такі дії ОСОБА_2 вчиненні без її згоди, а тому є протиправними.

Таким чином, заявник фактично оспорює правомірність дій ОСОБА_2 щодо передачі спільного майна в користування третій особі, а тому належним способом захисту прав заявниці є оскарження цивільно-правових угод, на підставі яких здійснено передачу такого майна.

Також суд не приймає до уваги доводи заявниці про те, що у разі не задоволення заяви про забезпечення зустрічного позову існує ризик того, що буде розпродано товар, який міститься в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що розташований в нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ні позивач за первісним позовом, ні позивач за зустрічним позовом не ставили вимоги про поділ такого товару. Окрім того, заявником до заяви про забезпечення зустрічного позову не долучено документів про перебування будь-якого товару на балансі магазину сотка чи у власності відповідача за зустрічним позовом.

Окрім того, на думку суду, обрані заявником способи забезпечення позову до вирішення спору по суті, зважаючи на те, що метою забезпечення позову є вжиття процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог в майбутньому, є нічим іншим як фактичним вирішенням спору по суті щодо вимог позивачки за зустрічним позовом, що суперечить самій меті забезпечення позову.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що подана заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-154, 260, 261, 263, 353-355 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя В.М. Носач