ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3854/22 Справа № 175/3559/18 Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

сторони:

позивач: Асоціація Об`єднань співвласників багатоквартирних будинків Олімпік-2

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2021 року, яке ухвалено суддею Бойко О.М., відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який в подальшому уточнив, про стягнення заборгованості по внескам щодо утримання спільного майна.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначив, що Асоціація Об`єднань співвласників багатоквартирних будинків Олімпік-2 є управителем будинків АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , та надає мешканцям зазначених будинків послуги з утримання будинку і прибудинкової території, в тому числі за адресою: АДРЕСА_3 , до якого послуги з утримання будинку будинків і споруд та прибудинкових надавались безперервно.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_4 . З 01.07.2015 року відповідачі не вносять внески на утримання спільного майна, у зв`язку з чим заборгованість за період з липня 2015 року по серпень 2019 року складає 13436.67 грн..

Крім того, згідно Протоколу загальних зборів від 12.12.2010 року про створення резервного фонду, рішення правління від 13.01.2011 року Про затвердження розміру внесків до Резервного фонду, Протоколу загальних зборів №2 від 30.01.2011 року було створено та затверджено розміри внесків до резервного фонду у розмірі 2000 грн., з трьохкімнатної квартири.

Згідно протоколу загальних зборів №8 від 12.05.2011 року про створення Ремонтного фонду та додатку до Протоколу №8 від 12.05.2011 року, було створено та затверджено внески до Ремонтного фонду у розмірі 500 грн., з кожної квартири.

Згідно Протоколу загальних зборів №4 від 26.12.2013 року було створено та затверджено розмір внесків до фонду Озеленення у розмірі 568 грн., з кожної квартири.

Згідно протоколу загальних зборів №4 від 26.12.2013 року було створено та затверджено розмір внесків до фонду Паркан в сумі 10560 грн., з кожної квартири.

Згідно Протоколу загальних зборів №1 від 27.01.2017 року та рішення правління від 02.03.2017 року було створено та затверджено розмір внесків до фонду Ремонт покрівлі у розмірі 5.82 грн., на кожний квадратний метр квартири.

Згідно протоколу загальних зборів №1 від 27.01.2017 року та рішення правління від 02.03.2017 року було створено та затверджено розмір внесків до фонду Ремонт ліфтів у сумі 9.71 грн., за квадратний метр квартири.

У зв`язку з несплатою зазначених внесків, у відповідачів наявна заборгованість в сумі 578437 грн..

На підставі наведеного вище, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути, солідарно, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Асоціації Об`єднань співвласників багатоквартирних будинків Олімпік-2 заборгованість з витрат на утримання спільного майна у розмірі 5784.37 грн. та заборгованість по внескам до фондів у розмірі 13436.67 грн..

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2021 року, в якому виправлено описку ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2021 року, позов задоволено.

Стягнуто, солідарно, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Асоціації «Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олімпік-2» заборгованість з витрат на утримання спільного майна у розмірі 5742,36 грн. за період липня 2015 року по червень 2018 року, а також заборгованість по внесках до фондів у загальному розмірі 5784,37 грн., який складається з наступного: «Резервний фонд» у сумі 2000,00 грн., «Ремонтний фонд» у сумі 500,00 грн., «Озеленення» у розмірі 568,00 грн., «Паркан» у розмірі 1050,00 грн., фонд «Ремонт покрівлі» у розмірі 624,49 грн., фонд «Ліфти» у розмірі 1041,88 грн.

Стягнуто пропорційно до задоволених позовних вимог з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Асоціації «Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олімпік-2» витрати, понесені на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Асоціації «Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олімпік-2» судовий збір у розмірі 1762,00 грн. та суму витрат на отримання інформації з реєстру речових прав у розмірі 23,00 грн., що становить загальну суму 1785,00 грн., тобто з кожного по 892,50 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги, що довіреність представника позивача видана неіснуючою датою, тому є нікчемною. Зазначає, що ОСОБА_1 повідомляв позивача про фактичне не проживання відповідачів за зазначеною адресою с проханням не нараховувати членські внески. ОСОБА_2 не направлялися рахунки про сплату коштів до фонду Ремонт покрівлі та фонду Ліфти та не надсилалося повідомлення про проведення загальних зборів. Апелянт посилається на те, що жодних доказів на підтвердження заборгованості по внескам до фондів позивачем до суду не надано.

Крім того, судом безпідставно не застосовано до спірних правовідносин строк позовної давності, на застосуванні якого наполягали відповідачі в суді першої інстанції, надавши відповідне клопотання до заяви про перегляд заочного рішення суду, у відзиві на позов та клопотання від 13.04.2021 року.

Апелянт вважає надані позивачем розрахунки заборгованості неналежними доказами, оскільки боржником в них зазначено ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 . Позов не містить жодного посилання на фактичне отримання та споживання не оплачених комунальних послуг відповідачами.

ОСОБА_2 посилається на те, що ОСОБА_1 сплачував майже 80% витрат на утримання спільного майна, оскільки ним окремі житлово-комунальні послуги не отримувалися з 13.05.2011 року, тобто з часу виїзду з квартири у зв`язку з переїздом до іншої місцевості, а деякі- з часу вселення.

Вважає, що розмір витрат на правничу допомогу не відповідає об`єму робіт, виконаних адвокатом та кількості використаних годин. Крім того, суд не взяв до уваги, що ОСОБА_1 заявляв 13.04.2021 року клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. При розгляді справи, судом першої інстанції не розглянуті клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, про розгляд справи в загальному провадженні, про застосування строків позовної давності та про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що довіреність представника позивача видана неіснуючою датою, тому є нікчемною.

Зазначає, що він повідомляв позивача про фактичне не проживання відповідачів за зазначеною адресою с проханням не нараховувати членські внески. Посилається на те, що йому не надсилалося повідомлення про проведення загальних зборів. Апелянт посилається на те, що жодних доказів на підтвердження заборгованості по внескам до фондів позивачем до суду не надано.

Крім того, судом безпідставно не застосовано до спірних правовідносин строк позовної давності, на застосування якого наполягали відповідачі в суді першої інстанції, надавши відповідне клопотання до заяви про перегляд заочного рішення суду, у відзиві на позов та клопотання від 13.04.2021 року.

Позов не містить жодного посилання на фактичне отримання та споживання не оплачених комунальних послуг відповідачами, та позивачем не надано доказів на підтвердження наявності боргу по внескам до фондів.

Вважає, що судом неправомірно стягнуто витрати на правничу допомогу, зважаючи на те, що у позові позивач не надав попередній розрахунок таких витрат. Заява про стягнення витрат на правничу допомогу подана з порушенням ст. 134 ЦПК України. Крім того, суд не взяв до уваги, що ОСОБА_1 заявляв 13.04.2021 року клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. При розгляді справи судом першої інстанції не розглянуті клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, про розгляд справи в загальному провадженні, про застосування строків позовної давності та про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду- скасуванню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, багатоповерховий житловий комплекс «Олімпік-2» складається з багатоквартирних житлових будинків АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 . До складу Асоціації ОСББ Олімпік-2 увійшли об`єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , якій установчими зборами були делеговані повноваження щодо управління спільним магном співвласників житлового комплексу.

На підставі Протоколу установчих зборів №1 від 30.05.2010 року Асоціація «ОСББ «Олімпік-2» здійснює управління та утримання спільного майна житлового комплексу «Олімпік-2» в інтересах співвласників, зокрема, ОСББ «Олімпік-2Б».

Відповідно до Статуту Асоціації «ОСББ «Олімпік-2», предметом діяльності Асоціації є управління спільним майном співвласників житлового комплексу «Олімпік-2», а також забезпечення його належної експлуатації та представлення спільних інтересів співвласників (а.с.11-18).

Предметом діяльності Асоціації «ОСББ «Олімпік-2» є: укладання договорів, здійснення благоустрою прибудинкової території, розвиток інфраструктури будинків та його ремонтів, прибирання сходових кліток, прибирання прибудинкової території, вивезення та утилізація твердих побутових і негабаритних відходів, прибирання підвалів прибирання підвалу, технічних поверхів та покрівлі, технічне обслуговування ліфтів, обслуговування систем диспетчеризації, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення, зливової каналізації, дератизація, дезінсекція, обслуговування димовентиляційних каналів, технічне обслуговування та поточний ремонт систем протипожежної автоматики та димовидалення, проведення поточного ремонту конструктивних елементів, внутрішьобудинкових систем холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення та зливної каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження (в тому числі дитячих та інших майданчиків), прибирання і вивезення снігу, посипання прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду, освітлення місць загального користування і підвальних приміщень, підкачування води, енергопостачання ліфтів, та інше.

Відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_4 (а.с.20-21)

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що відповідачі, яким на праві власності належить квартира АДРЕСА_4 , не сплачують витрати на утримання спільного майна, та внески до фондів, у зв`язку з чим за період з липня 2015 року по серпень 2019 року заборгованість складає 5784,37 грн., та заборгованість по внескам до фондів складає 13436,67 грн..

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та не пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду з зазначеним позовом Однак, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Статтею 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що співвласник будинку зобов`язаний виконувати вимоги статуту об`єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті в межах їхніх повноважень, забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведені їх ремонту, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що власник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів) а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями пов`язаними зі спільним майном.

Частиною 2 статті 382 ЦК України передбачено, що власникам квартири у двох або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або в середині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З аналізу зазначених норм закону вбачається, що відповідачі, як співвласники квартири та співвласники спільного майна зобов`язані утримувати спільне майно, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також виконувати рішення загальних зборів.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно Протоколу загальних зборів Асоціації «ОСББ «Олімпік-2» №2 від 12.12.2010 року про створення «Резервного фонду», рішення правління Асоціації «ОСББ «Олімпік-2» від 13.01.2011 року про затвердження розміру внесків до «Резервного фонду», Протоколу загальних зборів Асоціації №2 від 30.01.2011 року було створено та затверджено розміри внесків до «Резервного фонду» у розмірі 2000 грн., з трьохкімнатної квартири.

Згідно Протоколу загальних зборів Асоціації «ОСББ «Олімпік-2» №8 від 12.05.2011 року про створення «Ремонтного фонду» та додатку до Протоколу №8 від 12.05.2012 року було створено та затверджено внески до «Ремонтного фонду» у розмірі 500 грн., з кожної квартири.

Згідно Протоколу загальних зборів Асоціації «ОСББ «Олімпік-2» №4 від 26.12.2013 року було створено та затверджено розмір внесків до фонду «Озеленення» у розмірі 568 грн., з кожної квартири.

Згідно Протоколу загальних зборів Асоціації «ОСББ «Олімпік-2» №4 від 26.12.2013 року було створено та затверджено розмір внесків до фонду «Паркан» у сумі 1050,00 грн., з кожної квартири.

Згідно Протоколу загальних зборів Асоціації «ОСББ «Олімпік-2» №1 від 27.02.2017 року та Рішення правління Асоціації від 02.03.2017 року було створено та затверджено розмір внесків до фонду «Ремонт покрівлі» у розмірі 5,82 грн., за кожний квадратний метр квартири.

Згідно Протоколу загальних зборів Асоціації «ОСББ «Олімпік-2» №1 від 27.02.2017 року та Рішення правління Асоціації від 02.03.2017 року було створено та затверджено розмір внесків до фонду «Ремонт ліфтів» у сумі 9,71 грн., за квадратний метр квартири.

Станом на 01 червня 2018 року заборгованість відповідачів становить 5784 грн. 37 коп., яка складається з заборгованості по внесках до фондів: «Резервний фонд» у сумі 2000 грн., «Ремонтний фонд» у сумі 500 грн., «Озеленіння» у розмірі 568 грн., «Паркан» у розмірі 1050 грн., фонд «Ремонт покрівлі» у розмірі 624,49 грн., фонд «Ремонт ліфтів» у розмірі 1041,88 грн.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього закону обов`язок споживача оплачувати житловокомунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.

Згідно вимог ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Такими діями, у даному випадку, є фактичне отримання та споживання комунальних послуг, встановлення рішенням загальних зборів позивача обсягу та порядку компенсації витрат на утримання спільного майна, та порядку сплати комунальних послуг. Отже, відповідно до вчиненого між відповідачами та позивачем правочину, у відповідачів виникло зобов`язання по компенсації позивачу внесків щодо утримання спільного майна, що перебуває у спільній власності співвласників житлового комплексу «Олімпік-2».

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).

Частина четверта статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Частиною 1 ст. 32 Закону «Про житлово-комунальні послуги"» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.

А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, оскільки позивачем не надано доказів погодження між сторонами іншого строку.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду з позовом, просив стягнути з відповідача заборгованість з витрат на утримання спільного майна за період за період з липня 2015 року по серпень 2019 року в сумі 5784.37грн..

З позовом до суду, при цьому, позивач звернувся 11 вересня 2018 року, що підтверджується вхідним штампом суду (а.с.4), тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів по серпень 2016 року, включно.

Однак, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви відповідачів про застосування строку позовної давності, помилково виходив з того, що зазначене клопотання жодними доказами необґрунтоване та жодними процесуальними документами не доведено, оскільки, частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, позивачем не пропущено позовну давність щодо позовних вимог про стягнення заборгованості з витрат на утримання спільного майна за період за період з вересня 2016 року по серпень 2019 року.

При цьому колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційних скарг про те, що суд першої інстанції не звернув уваги, що довіреність представника позивача видана неіснуючою датою, тому є нікчемною, оскільки допущена в довіреності описка не впливає на обсяг повноважень представника позивача та період дії довіреності.

Доводи апеляційних скарг, що ОСОБА_1 повідомляв позивача про фактичне не проживання відповідачів за зазначеною адресою с проханням не нараховувати членські внески не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки апелянтом не надано належних доказів на підтвердження звернення ОСОБА_1 до позивача з відповідною заявою у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_2 не направлялися рахунки про сплату коштів до фонду Ремонт покрівлі та фонду Ліфти та не надсилалося повідомлення про проведення загальних зборів. Апелянт посилається на те, що жодних доказів на підтвердження заборгованості по внескам до фондів позивачем до суду не надано, колегія суддів не бере до уваги, оскільки апелянтом не надано доказів на підтвердження сплати по внескам до фондів, посилання на неповідомлення про проведення загальних зборів, не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки не є предметом спору у зазначеній цивільній справи..

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на те, що надані позивачем розрахунки заборгованості є неналежними доказами, оскільки боржником в них зазначено ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 , колегія суддів не бере до уваги, оскільки розрахунок заборгованості здійснено на квартиру, співвласниками якої є відповідачі, в цілому. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доводи апеляційних скарг, що відповідач ОСОБА_1 сплачував майже 80% витрат на утримання спільного майна, оскільки ним окремі житлово-комунальні послуги не отримувалися з 13.05.2011 року, тобто з часу виїзду з квартири у зв`язку з переїздом до іншої місцевості, а деякі- з часу вселення, колегія суддів не бере до уваги з вище наведених підстав.

Таким чином, правильність нарахування сум заборгованості з витрат на утримання спільного майна за період за період з вересня 2016 року по серпень 2019 року відповідачами не спростована.

У зв`язку з наведеним вище колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг про те, що судом першої інстанції не було застосовано до спірних правовідносин строк позовної давності, про застосування якого відповідачами у суді першої інстанції було подано відповідну заяву.

Згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума заборгованості з витрат на утримання спільного майна за період за період з 01 вересня 2016 року по серпень 2019 року,в межах строків позовної давності складає 5283,49 грн., виходячи з наступного розрахунку: за період з липня 2015 року по серпень 2016 року позивачем нараховано 8352.14 коп. у рахунок витрат на утримання спільного майна, що знаходиться за межами позовної давності, за період з 01.09.2016 року по серпень 2019 року нараховано 31746грн.45 коп.. У зазначений період відповідачами у рахунок оплати витрат на утримання спільного майна сплачено 26462,96 грн..

Таким чином, заборгованість по сплаті витрат на утримання спільного майна за період з 01.09.2019 року по серпень 2019 року, включно, в межах заявлених позовних вимог, складає 5283, 49 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача.

Крім того, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги в частині стягнення витрат по внескам до фондів, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, загальними зборами Асоціації №2 від 30.01.2011 року було створено та затверджено розміри внесків до «Резервного фонду» у розмірі 2000 грн., з трьохкімнатної квартири.

Загальними зборами Асоціації «ОСББ «Олімпік-2» 12.05.2011 року було створено та затверджено внески до «Ремонтного фонду» у розмірі 500 грн., з кожної квартири.

Загальними зборами Асоціації «ОСББ «Олімпік-2» 26.12.2013 року було створено та затверджено розмір внесків до фонду «Озеленення» у розмірі 568 грн., з кожної квартири.

Загальними зборами Асоціації «ОСББ «Олімпік-2» 26.12.2013 року було створено та затверджено розмір внесків до фонду «Паркан» у сумі 1050,00 грн., з кожної квартири.

Загальними зборами Асоціації «ОСББ «Олімпік-2» 27.02.2017 року було створено та затверджено розмір внесків до фонду «Ремонт покрівлі» у розмірі 5,82 грн., за кожний квадратний метр квартири.

Загальними зборами Асоціації «ОСББ «Олімпік-2» 27.02.2017 року було створено та затверджено розмір внесків до фонду «Ремонт ліфтів» у сумі 9,71 грн., за квадратний метр квартири.

З позовом про стягнення заборгованості по внескам до фондів позивач звернувся у вересні 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності для пред`явлення позову про стягнення внесків до «Резервного фонду» у розмірі 2000 грн., строк звернення якого сплив 29.01.2014 року, до«Ремонтного фонду» у розмірі 500 грн., строк звернення якого сплив 11.05.2014 року, до фонду «Озеленення» у розмірі 568 грн. строк звернення якого сплив 25.12.2016 року, до фонду «Паркан» у сумі 1050,00 грн., строк звернення якого сплив 25.12.2016 року..

Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню, солідарно, на користь позивача заборгованості по сплаті внеску до фонду «Ремонт покрівлі» у розмірі 5,82 грн., та до фонду Ремонт ліфтів в сумі 9.71 грн., а всього в сумі 15.53 грн., в межах строку позовної давності.

Доводи апеляційних скарг, що предметом розгляду у суді першої інстанції була лише позовна заява від 11.09.2018 року ( а.с.4-9), колегія суддів не бере до уваги, 18.12.2019 року судом прийнята уточнена позовна заява позивача ( а.с.124), яка була предметом розгляду судом першої інстанції ( а.с. 133-134).

Також, згідно вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір судових витрат, пропорційно до задоволених позовних вимог та апеляційних скарг, та стягнути з відповідачів, у рівних частинах, на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 809,99 грн., тобто, по 405 грн. з кожного та витрати на отримання інформації з реєстру речових прав 10.57 грн., тобто по 5, 29 грн. з кожного.

Крім того, підлягає стягненню з позивача на користь ОСОБА_2 пропорційно до задоволеної апеляційної скарги витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, зважаючи на те, що апеляційна скарга задоволена частково в сумі 1428,54 грн..

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не сплатив судовий збір при подачі апеляційної скарги, з нього підлягає стягненню судовий збір на користь держави, зважаючи на те, що апеляційна скарга задоволена лише частково, в сумі 1214, 46 грн..

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позов задоволено на 45,95% від заявлених позовних вимог розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 2298.50 грн..

В суді першої інстанції відповідачами заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів вважає, що заявлене клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний правовий висновок викладено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Зважаючи на вищезазначене, з урахуванням критерію реальності адвокатських витрат, та розумності їх розміру при задоволенні позову на суму 5299,02 грн., фінансового стану сторін, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах на користь позивача до 1000 грн..

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду -скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2021 року скасувати на ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Асоціації Об`єднань співвласників багатоквартирних будинків Олімпік-2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по внескам щодо утримання спільного майна задовольнити частково.

Стягнути, солідарно, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Асоціації Об`єднань співвласників багатоквартирних будинків Олімпік-2 заборгованость з витрат на утримання спільного майна за період з 01.09.2016 року по серпень 2019 року, включно, в сумі 5283,49 грн., та по внескам щодо утримання спільного майна в сумі 15.53 грн., а саме: до фонду «Ремонт покрівлі» у розмірі 5,82 грн., до фонду Ремонт ліфтів в сумі 9.71 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в рівних частинах, на користь Асоціації Об`єднань співвласників багатоквартирних будинків Олімпік-2 витрати по сплаті судового збору в сумі 809,99 грн., тобто, по 405 грн. з кожного, витрати на отримання інформації з реєстру речових прав 10.57 грн., тобто по 5,29 грн. з кожного, та витрати на правничу допомогу в сумі 1000 грн., тобто по 500грн. з кожного.

Стягнути з Асоціації Об`єднань співвласників багатоквартирних будинків Олімпік-2 на користь ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1428,54 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 1214, 46 грн. на користь держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 травня 2022 року.

Головуючий: А.П.Барильська

Судді: Н.М.Деркач

Т.Р.Куценко