Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"14" січня 2022 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М., за участю секретаря судового засідання Єрьоміної А.В., розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 04.01.2021 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді двохсот годин громадських робіт. Внаслідок вищезазначеного кримінального правопорушення, ОСОБА_2 заподіяв потерпілому ОСОБА_1 матеріальну шкоду на загальну суму 7539 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 7539 гривень.

Позивач та його представник за довіреністю - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити позов, не заперечували проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст.280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У ст.3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Судом встановлено, що вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 04.01.2021 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді двохсот годин громадських робіт.

Даним вироком суду встановлено, що ОСОБА_2 18.09.2020 року приблизно о 21 годин 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні комп`ютерного клубу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, під приводом зберігання, попросив у потерпілого ОСОБА_1 мобільний телефон та банківську картку. Після цього ОСОБА_1 , будучи помилково впевнений у правдивості дій ОСОБА_2 , не усвідомлюючи злочинний характер його дій, добровільно передав останньому свій мобільний телефон торгової марки «Хіаоmі Redmi Note 8 Pro», IMEI НОМЕР_1 в корпусі зеленого кольору та банківську картку «Приватбанку» № НОМЕР_2 , які належать потерпілому. Після цього ОСОБА_2 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, отримавши шляхом зловживання довірою майно ОСОБА_1 , з місця вчинення кримінального проступку втік, розпорядившись у подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 7539 грн.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до положень ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, дiями чи бездiяльнiстю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фiзичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи зазначені положення чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, оскільки вироком суду встановлено вину відповідача у вчиненні неправомірних дій, якими завдано матеріальної шкоди позивачу, а також наявність між ними причинного зв`язку, суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої злочином, в розмірі 7539 гривень, що відповідає вартості викраденого відповідачем майна, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Пунктом 6 ч.1 ст.5 Закону «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.141 ЦПК України).

За таких обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 48, 49, 51, 76-89, 102, 209, 210, 247, 203-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , матеріальні збитки, завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 7539,00 грн. (сім тисяч п`ятсот тридцять дев`ять гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.( дев`ятсот вісім гривень).

Заочне рішення може бути переглянуто Іллічівським районним судом м.Маріуполя за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду або в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: А.М.Іванченко