Справа № 195/605/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

05.08.2022 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Дєєвої Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - виконавчий комітет Мирівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , в період з 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , по день смерті останньої.

Представник заявника обгрунтовує заявлені вимоги тим, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 з 2000 року однією сім`єю, вели господарство, мали спільний бюджет по АДРЕСА_1 . Вона доглядала за ОСОБА_2 , оскільки за станом здоров`я ОСОБА_2 не могла самостійно обслуговувати себе.

09 серпня 2016 року ОСОБА_2 склала заповіт на ім`я ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки, площею 6,5832 га та 5,670 га, розташовані на території Виводівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, які були передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

ОСОБА_1 організувала поховання ОСОБА_2 .

В шести місячний строк ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини не зверталася, оскільки була впевнена, що за наявності заповіту вона фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з померлою більше 18 років.

Заявник є спадкоємцем четвертої черги, прийняла спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та має право спадкування за законом.

Нотаріусом Марковій В.П. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , оскільки заявником не було подано доказів постійного проживання з померлою.

Заявник та представник заявника до розгляду справи по суті в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги в повному обсязі.

Заінтересована особа подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх

представника.

Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до розгляду справи по суті в судовому засіданні підтвердили факт постійного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 , з 2000 року до дня смерті останньої, а також підтвердили факт ведення ними спільного господарства.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши заявника та представника заявника, свідків, вважає, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

З копії свідоцтва про смерть від 17.06.2021 серія НОМЕР_1 (виданого повторно) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 (а.с.8), та після її смерті відкрилася спадщина.

Судом встановлено, що заявник у справі ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 з 2000 року однією сім`єю, вели господарство, мали спільний бюджет по АДРЕСА_1 . Вона доглядала за ОСОБА_2

09 серпня 2016 року ОСОБА_2 склала заповіт на ім`я ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 організувала поховання ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Виводівської сільської ради від 17.07.2018 (а.с.9).

В шестимісячний строк ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини не зверталася, оскільки була впевнена, що за наявності заповіту вона фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з померлою більше 18 років.

Нотаріусом Марковій В.П. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , оскільки заявником не було подано доказів постійного проживання з померлою.

Вищевикладені обставини підтверджуються також копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.11.2021 (а.с.7).

Отже, враховуючи вимоги, викладені у постанові нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, для підтвердження права на спадкування як спадкоємця четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2 заявнику необхідно встановити факт постійного спільного проживання із спадкодавцем не менше п`яти років до дня її смерті, за однією адресою, на виконання вимог ст. 1264 ЦК України.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала із заявником за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 2000 року по 16 липня 2018 року, тобто по день смерті.

Крім того, в мотивувальній частині рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2020 судом було встановлено, що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 проживала однією сім`єю з 2000 року (а.с.8-9).

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді.

Крім того, на запит суду щодо надання інформації про осіб, які були зареєстровані за адресою місця проживання спадкодавця ОСОБА_2 , 30.06.2022 за вх. № 3374/22 отримано відповідь від старости Виводівського старостинського округу про те, що на день свої смерті ОСОБА_2 була одна зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.35).

З повідомлення приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Рудого М.Є. від 16.06.2022 № 93/02-14, та з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 69217801 від 16.06.2022 вбачається, що після смерті ОСОБА_2 була заведена спадкова справа № 180/2021 за заявою ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Інші спадкоємці відсутні.

Згідно з п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012, № 296/5 у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року також передбачено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно п. 5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У відповідності до ст. ст.13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом також встановлено, що встановлення факту постійного проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем, в період з 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по день смерті ОСОБА_2 , потрібне заявнику для подальшого оформлення спадкових прав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 9, 83, 229, 235, ч.2 ст.247, 258-259, 265, 293, 315 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - виконавчий комітет Мирівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 2000 року по 16 липня 2018 року, по день смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів.

Суддя: Л. А. Кондус