ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2329/22 Справа № 206/2029/21 Суддя у 1-й інстанції - Румянцев О. П. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі

апеляційні скарги ОСОБА_1

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2021 року

по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства ДТЕК Дніпровські електромережі до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2021 року представник АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил. Позов мотивований тим, що за адресою: АДРЕСА_1 відсутній особовий рахунок на користування електричною енергією, відповідачі фактично користуються електричною енергією на власні побутові потребі, а отже є споживачами електричної енергії. Під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідачів за вищевказаною адресою, що проводилась 05.08.2019 року було виявлено порушення, а саме: самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі, з метою без облікового споживання електричної енергії, без укладання договору про постачання електричної енергії. Вищезазначені порушення були зафіксовані актом про порушення №003013. Надалі відбулось засідання комісії з розгляду актів про порушення та складено протокол №37/19 і прийнято рішення провести нарахування в сумі 48118,67 грн. Копії протоколу засідання комісії, акт про порушення, розрахунок розміру відшкодування збитків направлено відповідачам поштою. Наразі, сума збитків позивачу не відшкодована. Просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» 48118,67 грн. вартість не облікованої електричної енергії за актом про порушення №003013 від 05.08.2019 та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» вартість не облікованої електричної енергії за актом про порушення №003013 від 05.08.2019 року в сумі 48118,67 грн. та витрати по сплаті судового збору розмірі 2270 грн.

Додатковим рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_2 про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині, рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

У відзиві позивач прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Сторони по справі повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок за адресою АДРЕСА_1 було виявлено порушення - розкрадання електроенергії, що зафіксовано відповідним актом № 003013 (а.с.4-6).

16.08.2019 без присутності відповідача відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення, за результатами засідання складено протокол №37/19 і прийнято рішення провести нарахування у відповідності п.п.8.4.13 та за формулою 8 ПРРЕЕ в сумі 48118,67 грн. (а.с.7-9).

Копії протоколу, розрахунку та досудову претензію було направлено відповідачам поштою.

21.08.2019 року ОСОБА_1 отримано копію протоколу № 37/19, розрахунок та досудову претензію під підпис.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта, що позивачем не було забезпечено укладення договору із споживачем, зважаючи на наступне.

Особовий рахунок за адресою АДРЕСА_2 - закритий 18.06.2007 року.

Згідно ПРРЕЕ п. 2.1.3. Ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач.

Споживачі укладають договір споживача про розподіл (передачу) електричної енергії шляхом приєднання до публічного договору за наявності паспорта точки розподілу. У разі надання послуги з приєднання до електричних мереж ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є оператор системи.

У даному випадку, саме ОСОБА_1 необхідно було самостійно звернутися до ОСР та ОСП для укладання договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії.

Також, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта, що акт про порушення суд помилково взяв до уваги, оскільки останній складений із порушеннями порядку, визначеному ПРРЕЕ.

Згідно п.п. 1.1.2 ПРРЕЕ Акт про порушення - документ установленої форми, який складається для фіксації факту порушення на об`єкті споживача цих Правил та який є підставою для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії.

Бланки Актів про порушення є бланками суворої звітності, які підлягають реєстрації та нумерації. У зв`язку із коротким терміном між внесеними змінами та складеним актом про порушення, бланки не були виготовлені.

Але, Бланки Актів про порушення до 18.07.2019 та після - практично не відрізняються та не містять даних та інформації, що порушувала законодавство та перешкоджала розкраданню електричної енергії.

В акті про порушення № 003013 від 05.08.2019 р. визначено спеціальний технічний засіб для здійснення вимірів «Штангенциркуль» № 332927 з датою повірки до 03.12.2019р.. тобто даний прилад для здійснення замірів дійсний до 03.12.2019р.

У позивача наявний загальний особовий рахунок для внесення інформації щодо складених актів про порушення на бездоговірне користування, о/р 777055 не є особистим рахунком відповідача.

У протоколі засідання комісії від №37/19 від 16.08.2019р. визначено пункт ПРРЕЕ за яким здійснено розрахунок саме за даним актом про порушення № 003013 від 05.08.2019р.

Крім того, апелянтом не оскаржувалось рішення комісії за результатом розгляду акту про порушення в установленому законом порядку.

Також, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, що працівники Акціонерного товариства ДТЕК Дніпровські електромережі здійнили несанкціонований огляд та відключення від електромереж, оскільки ОСОБА_2 не була власником садибної ділянки та не була представником ОСОБА_1 .

Так, відповідно до п.п.1.1.2 ПРРЕЕ - побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний споживач (юридична особа, створена шляхом обєднання фізичних осіб- побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійних та/або господарську діяльність).

Відповідач ОСОБА_1 використорвує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб.

Згідно п.п.8.2.5. ПРРЕЕ «У разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил.»

ОСОБА_2 є дружиною споживача ОСОБА_1 , що підтверджено матеріалами справи (а.с.12,41). Є особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію споживача для проведення перевірки, у її присутності було оформлено акт про порушення, з яким вона ознайомилась та підписала без будь-яких заперечень.

У вказаному акті зазначено про день, час та місце проведення засідання комісії, яке було призначено на 16.08.2019 року (а.с.4 зворот). Тобто, матеріалами справи підтверджено належне сповіщення споживача щодо дати, часу та місця проведення засідання комісії. Однак, споживач ОСОБА_1 на засідання комісії не зявився, причини неявки не повідомив, заяв не надав.

Зазначені обставини підтверджують належне сповіщення споживачів про засідання комісії з розгляду акта про порушення від 05.08.2019 року, яке було призначено на 16.08.2019 року.

Також, матеріалами справи підтверджено, що копію протоколу засідання комісії, досудової претензії ОСОБА_1 отримав особисто 21.08.2019 року (а.с.7-10).

Однак, апелянтом не оскаржувалось рішення комісії за результатом розгляду акту про порушення в установленому законом порядку.

Статтею 27 Закону України «Про електроенергетику» та п.48 Правил визначено, що правопорушеннями в електроенергетиці є: крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

Відповідно до п.48 Правил, споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: порушення правил користування електричною енергією.

Згідно з п.53 Правил, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем.

Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника.

Такі ж положення визначені п. 6.41 Правил користування електричною енергією затверджених постановою НКРЕ №28 від 31.07.1996 (у редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005 №910) та п 4.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої правил користування електричною енергією; нормативно-правовий акт № 562 від 04.05.2006 (далі Методики).

Відповідно до п.27 Правил користування електричною енергією затверджених постановою НКРЕ №28 від 31.07.1996, відповідач зобов`язується забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх внутрішніх електромереж, електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати безперешкодний доступ представникам електропостачальника після пред`явлення ними службових посвідчень до квартири або до іншого об`єкту для обстеження приладу обліку, електроустановок та електропроводки, для здійснення заходів передбачених Правилами, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них, своєчасно виконувати обґрунтовані вимоги постачальника електроенергії та вживати відповідних заходів для усунення виявлених порушень, узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки.

Пунктом 6.40 Правил визначено, що у разі виявлення представниками електропередавальної організації або представниками постачальника електричної енергії явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів (систем) обліку з метою зміни їх показів перерахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 №562.

Згідно наданого позивачем розрахунку розміру відшкодування збитків по акту №003013 від 05.08.2019, загальна сума заборгованості складає 48 118,67 грн. (а.с.8).

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта щодо безпідставності пред`явлення позовних вимог, виходячи з наступного.

Право власності на земельну ділянку що розташована за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с.15).

Відповідно до членської книжки садовода, садова ділянка АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1 (а.с. 16-17).

Частиною першою ст. 181 Цивільного кодексу земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення, віднесено до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість).

У свою чергу, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 цього Кодексу).

Фізично земельна ділянка і будинок (будівля, споруда) ідентифікуються як окремі речі, які в сукупності є однією річчю. Адже будинок (будівлю, споруду) неможливо використовувати без земельної ділянки, і навпаки земельна ділянка втрачає своє функціональне призначення при зміні (знищенні) того чи іншого об`єкта нерухомості, розміщеного на ній.

Крім того, як установлено у частині третій ст.79 Земельного кодексу та частині третій ст. 373 Цивільного кодексу, право власності на земельну ділянку поширюється на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту, і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Отже, зважаючи на положення чинного цивільного та земельного законодавства, з одного боку, земельна ділянка з розміщеними на ній об`єктами нерухомості є однією річчю, а з іншого об`єкт нерухомості є складовою річчю земельної ділянки.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що саме ОСОБА_1 , як власник земельної ділянки та споживач електроенергії, зобов`язаний контролювати користування електроенергією у вказаному будинку, тобто вживати усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання за договором перед позивачем, в тому числі і не допускати безоблікового використання електричної енергії, і саме власник або наймач є відповідальною особою за збитки, завдані енергопостачальнику в результаті безоблікового використання електроенергії, що подається у належні йому на праві власності чи користування об`єкти споживача.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення нарахованої' необліковоної електричної енергії за актом про порушення № 003013 від 05.08.2019р. є законними та обґрунтованими.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, а тому і не переглядалось судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2021 року у оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 17 січня 2022 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко