Справа № 293/603/20
Провадження № 2-др/293/2/22
19 травня 2022 рокусмт Черняхів
Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Артемчук Т.В.
представника позивача ОСОБА_2 ордер від 20.07.2021 серії АМ № 1013256
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткоовго рішення у справі за позовом ОСОБА_1
до Приватного підприємства "Злагода Плюс"
про стягнення заборгованості
Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 04.05.2022 1. позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства "Злагода Плюс" на користь ОСОБА_1 : 802,53 грн основного боргу, 827,18 грн інфляційних, 323,97 грн 3% річних, 333,33 грн судового збору. В решті позову відмовлено.

11.05.2022 ОСОБА_1 звернувсядо Черняхівського районного суду Житомирської області з заявою про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі №295/603/20.

Ухвалою від 12.05.2022 суд прийняв до розгляду заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №293/603/20. Судове засідання для розгляду заяви суд призначив на 19.05.2022 об 12:00 год.

Представник позивача та позивач в судовому засідання підтримали подану заяву та просили покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20468,25 грн.

Відповідач повноважного представника у засідання суду не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином (а.с.58).

16.05.2022 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання у якому відповідач повідомив суд про неможливість з"явитися у судове засідання у зв"язку перебуванням директора підприємства з 02.05.2022 на лікарняному та відсутністю інших представників на підприємстві (а.с.60).

Згідно ч.4 ст.270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За вказаних обставин, оскільки відповідач був належним чином повідомлення про судове засідання та враховуючи, що участь відповідача у силу приписів ч.4 ст. 270 ЦПК України є необов"язковою, суд вирішує питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу за відсутності представника відповідача.

Розглядаючи вимоги про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України)

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України).

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При цьому, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України відносить витрати на професійну правничу допомогу саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Правничу допомогу позивачу надавав адвокат Шахрай В.В. на підтаві ордеру серії АМ № 1013256 від 20.07.2021 (а.с.108 т.1)).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Згідно із частиною першою статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону).

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Аналогічні висновки викладені у постанові ВС від 27.07.2021 у справі № 671/1957/20.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Статею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.

Суд також звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).

Наявність договірних відносин між адвокатом Шахрай В.В. та позивачем підтверджується витягом з договору№ 1-20-07-21 про надання правничої допомоги від 20.07.2021 (а.с. 45 т.2).

Так, Відповідно до п.1. даного договору, предметом договору є надання правничої допомоги - представництво інтересів клієнта у справі № 293/603/20.

В пункті 3 договору передбачений порядок виплати гонорару в розрахунку, який сторонами погоджений за налогією, виходячи з формули встановленої для оплати послуг адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, затвердженої постановою Кабінету Мінінстрів України від 17 вересня 2014 р. № 465 "Питання оплати послуг та відшкодування витрат адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу".

05.05.2021 між позивачем та адвокатом Шахрай В.В. підписаний детельний опис робіт виконаних адвокатом та акт прийому-здачі робіт за договором№ 1-20-07-21 про надання правничої допомоги від 20.07.2021 , за якими сторони погодили обсяг виконаних робіт та їх вартість, яка у загальному склала 20468,25 грн (а.с. 46,47).

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, позивач подав наступні докази: копію укладеного позивачем з адвокатом Шахрай В.В. витяг з договору про надання правничої допомоги № 1-20-07-21 від 20.07.2021 (а.с.45 т.1); ордер серії АМ № 1013256 про надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Шахрай В.В.; квитанцію, видану адвокатом Шахрай В.В. № 1/1-20-07-21 від 05.05.2021 про оплату правничої допомоги ОСОБА_1 у розмірі 20468,25грн (а.с.49 т.2); детальний опис робіт від 05.05.2022 (а.с.46 т.2), акт прийому-здачі робіт від 05.05.2022 (а.с. 47 т.2).

У поданій до суду заяві від 11.05.2022 позивач просив покласти на відповідача витрати, пов"язані з наданням правничої допомоги.

У судовому засіданні представник позивача та позивач просили покласти на відповідача витрати, пов"язані з наданням правничої допомоги, які складають складають 20468,25 грн.

Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Необхідність визнання обов`язковості практики Європейського Суду з прав людини, що законодавчо ґрунтується на нормах пункту першого Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року», згідно якого Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосується тлумачення і застосування Конвенції, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, у якій зазначено, що суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши надані позивачем докази на підтвердженя обсягу наданої правничої допомоги позивачу та їх вартості, суд встановив, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20468,25грн, які є підтвердженими та обгрунтованими.Розмір витрат на оплату послуг адвоката не суперечить принципам розумності, реальності та співмірності.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 137, частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 цього Кодексу).

За загальним правилом розподілу судових витрат, визначених у нормах ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати (до складу яких входять і витрати на професійну правничу допомогу) , пов"язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, ураховуючи наведені положення процесуального законодавства, беручи до уваги, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу понесені позивачем покладаються на сторони пропорційно розміру обгрунтовано заявлених вимог.

Так на відповідача покладається 3783,80грн понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу (10512,62 грн (сума обгрунтовано заявлених позивачем позовних вимог) * 20468,25 грн (сума понесених позивачем витрат напрофесійну правничу допомогу) / 56867,42 грн (сума заявлених позовних вимог).

Решта понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16684,45грн покладається на позивача.

Разом з тим суд зазначає, що процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. На сторону яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат. Однак, відповідач у встановленому процесуальному порядку не подавав до суду жодних клопотань про зменшення розміру витрат на оплату професійної правничої допомоги.

При цьому, з огляду на принципи диспозитивності та змагальності суд не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13,79,81,91, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.Заяву ОСОБА_1 про розподіл витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Злагода Плюс" (вул. Перемоги, 57А, с.Зороків, Житомирський район, Житомирська область, 12336, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

- 3783,80 грн витрат на професійну правничу допомогу

3.У решті витрати на професійну правничу допомогу покласти на позивача.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач:Приватне підприємство "Злагода Плюс" (вул. Перемоги,57А, с.Зороків, Житомирський район, Житомирська область, 12336, )

Повний текст додаткового рішення рішення складений та підписаний: 24.05.2022.

Суддя Людмила ЛОСЬ