РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Шалагінової А.В., за участі секретаря судового засідання Попової С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

02.12.2021 концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з листопада 2017 року по квітень 2021 року позивач надавав відповідачеві послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , на загальну суму 26 751,63 грн. Відповідач здійснив часткову оплату заборгованості розміром 5 035,23 грн. Таким чином, залишок заборгованості відповідача складає 21 716,40 грн. Претензій від відповідача щодо якості теплової енергії за вказаний період не надходило. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості загальним розміром 21 716,40 грн., а також судовий збір.

У відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Пузін Д.М. зазначив, що заборгованість по сплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води існує, але в іншому розмірі. Вказав, що позивачем до справи не долучено належного розрахунку заборгованості, а наявний розрахунок заборгованості містить певні неточності, а саме відповідно до зазначеного розрахунку заборгованості в методиці нарахувань за послуги з централізованого опалення, позивач повинен був застосувати площу нежитлового приміщення. Крім того, зазначив, що до позовної заяви не долучено договору про надання послуг між позивачем та відповідачем. Зі змісту вказаного документу неможливо перевірити обґрунтованість нарахування вартості наданих послуг, оскільки об`єктивно не можливо встановити за який об`єм/площу та за якими тарифами, за яку кількість днів нарахована вартість кожної конкретної послуги і на яку кількість споживачів. У зазначеному документі вказані тільки підсумкові значення (цифри) по рядках, тобто не вказано з чого складаються підсумкові значення (цифри). Також, зазначив, що позовну заяву подано з пропуском строку позовної давності. А саме, позовні вимоги охоплюють період з листопада 2017 року по 2021 рік, а позовна заява надійшла до суду 02.12.2021. З наведених підстав у задоволенні позову просив відмовити (а.с. 9498).

Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с. 91).

13.10.2021 до суду надійшов відзив представника відповідача на позов та клопотання про призначення розгляду справи із повідомленням (викликом) сторін (а.с. 99).

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2022 призначено розгляд цивільної справи з викликом учасників справи у судове засідання на 15.02.2022 на 15:00 год.

Позивач, представник позивача у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причин неявки суду не повідомив.

За таких обставин та з урахуванням положень ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивачем протягом періоду з листопада 2017 р. по квітень 2021 р. надавались відповідачеві послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у нежитлове приміщення № 10 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_1 є власником вказаного нежилого приміщення з 08.05.2014, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших Реєстрів від 13.10.2021 № 279482049, копією договору дарування від 08.05.2014, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.05.2014 № 21436725 (а.с. 6, 9, 11).

Листом від 09.09.2015 ОСОБА_1 звернувся на адресу філії Концерну «МТМ» Ленінського району із листом про укладення договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді на вищезазначене нежиле приміщення, у якому зазначив площу приміщення 49,2 кв.м (а.с. 15). Разом із тим, письмовий договір між сторонами укладено не було. Концерн «МТМ» неодноразово направляв на адресу ОСОБА_1 пропозицію укласти письмово договір купівлі-продажу теплової енергії, що підтверджується листами позивача від 04.10.2016 № 4868/09-3 (а.с. 19), від 17.01.2017 № 76/09-3, від 18.01.2018 № 146/09-3 (а.с. 12), проте відповідач не здійснив дій, спрямованих на укладення вказаного договору.

Отже, договір між сторонами про надання послуг не укладався, у зв`язку із ігноруванням даної пропозиції відповідачем, проте Концерн «МТМ» постачав відповідачеві як споживачу за вказаною адресою теплову енергію, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовлявся.

Таким чином, відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії, що надаються Концерном «МТМ». Розрахунок за послуги обліковується за особовим рахунком № НОМЕР_1 від 01.10.2015, відкритому на ім`я відповідача.

Так, згідно з розрахунком основного боргу за особовим рахунком № НОМЕР_1 від 01.10.2015, відкритому на ім`я відповідача, Концерн «МТМ» протягом періоду з листопада 2017 року по квітень 2021 року надав послуги постачання теплової енергії в гарячій воді у приміщення відповідача на загальну суму 26 751,63 грн. Відповідачем здійснено часткову оплату заборгованості розміром 5 035,23 грн. Таким чином, залишок заборгованості відповідача складає 21 716,40 грн. (а.с. 27).

Відповідач зазначений розрахунок відповідними доказами не спростував, зазначивши лише у відзиві, що розрахунок не містить посилань на тарифи, об`єм/площу, кількість днів, з урахуванням яких нараховано оплату за послуги. Разом із тим, на підтвердження обґрунтованості нарахувань позивачем долучено до позовної заяви розрахунок теплового навантаження на опалення і гаряче водопостачання від 29.07.2016 (а.с. 20), а також щомісячні виписки по особовому рахунку відповідача, в яких зазначено кількість відпущеної теплової енергії, тариф та кількість годин у місяці надання послуги, на підставі чого виставлена сума заборгованості до сплати (а.с. 5685).

Отже, розрахунок заборгованості суд вважає обґрунтованим, а тому приймає його до уваги під час розгляду даної справи.

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 (далі Правила) встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем.

Відповідно до п. 29 Правил споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання у встановленому порядку за письмовою заявою споживача.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Стаття 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач свої зобов`язання з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води виконував неналежним чином, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості розміром 21 716,40 грн., а також 3% річних розміром 248,73 грн., інфляційних втрат розміром 169,62 грн., розрахунки яких долучено позивачем до позовної заяви (а.с. 2729).

При цьому, суд вважає необґрунтованою заяву відповідача про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності, що наведена у відзиві на позов, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

У даному випадку відбулось переривання строку позовної давності зі сплати за надані послуги, оскільки протягом спірного періоду з листопада 2017 р. по квітень 2021 р. відповідач періодично вносив оплату за надані послуги, в останнє 26.04.2021 на суму 632,50 грн. за період з лютого по березень 2021 р. Посилання на відповідні платіжні доручення наявні у розрахунку заборгованості (а.с. 27), відомостях про надходження оплати за послуги теплопостачання, що складалися щорічно позивачем (а.с. 3034).

Отже, у даному випадку відсутні підстави стверджувати про пропуск позивачем строку позовної давності.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Концерну «МТМ» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 2 270 грн. (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов концерну «Міські теплові мережі» задовольнити повністю.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з листопада 2017 року по квітень 2021 року в розмірі 21 716 (двадцять одна тисячі сімсот шістнадцять) гривень 40 копійок, три відсотки річних розміром 248 (двісті сорок вісім) гривень 73 копійки, інфляційні втрати розміром 169 (сто шістдесят дев`ять) гривень 62 копійки, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач концерн «Міські теплові мережі», , юридична адреса: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137;

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя А.В. Шалагінова