Справа №173/227/22
Провадження №2/173/348/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Малашова Галина Вікторівна, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

31.01.2022 року до суду звернулася позивач, ОСОБА_1 , з позовом про визнання права власності в порядку спадкування до відповідача Верхньодніпровської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: КП «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Малашова Г.В., ОСОБА_2 .

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.02.2022 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 30.03.2022 року.

17.03.2022 року від відповідача надійшла заява згідно якої останній проти задоволення позовних вимог не заперечує.

30.03.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 19.05.2022 року.

15.04.2022 року від позивача надійшла уточнена позовна заява , в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучений, ОСОБА_3

19.05.2022 року закінчене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 19.05.2022 року.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на садибний житловий будинок літера А-1, площею 42.2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 після смерті матері, ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне : ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати, ОСОБА_4 , яка на день смерті була зареєстрована та проживала в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 .

На день смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається в тому числі з домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 .

Її мати проживала в вищевказаному домоволодінні з 1978 року, проте правовстановлюючий документ на домоволодіння не отримала.

За життя, мати на її ім`я залишила заповіт, посвідчений Ганнівською сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

13.09.2021 року вона звернувся до приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу Малашової Г.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що залишилось після смерті матері. Проте постановою приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу від 13.09.2021 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона не надала правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності спадкодавця на вищевказане спадкове майно, що й стало підставою звернення до суду.

В судове засідання позивач не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача, Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, представник КП «Верхньодніпровське БТІ» та приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу в судове засідання не з`явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, згідно яких позовні вимоги позивача підтримують.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності на нерухоме майно та спадкових правовідносин. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено визнання права власності в порядку спадкування, з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав передбачений ст. 16, ЦК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки, ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про шлюб.

На день смерті ОСОБА_4 , залишилось спадкове майно, яке складається в тому числі з домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_4 , залишила заповіт на ім`я позивачки, посвідчений Ганнівською сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області за реєстровим № 28. За даним заповітом позивачці, ОСОБА_1 , спадкодавець заповіла житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 .

13.09.2021 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що залишилось після смерті матері, ОСОБА_4 . Проте постановою приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу від 13.09.2021 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона не надала правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий будинок, що підтверджується копією постанови нотаріуса.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що за життя у померлої ОСОБА_4 , правомірно виникло право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . А саме: за рішенням виконавчого комітету Верхньодніпровської районної ради народних депутатів від 28 серпня 1987 року № 225/1 вирішено визнати право власності на житлові будинки громадян сіл Бородаївської сільської ради. Під номером 329 у списку до даного рішення зазначена ОСОБА_4 , домоволодіння розташоване по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією рішення.

На підставі вищевикладеного судом встановлено, що за життя у ОСОБА_4 , виникло право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , проте спадкодавець не отримала правовстановлюючий документ на нього.

Підстави припинення права власності передбачені ст. 346, 378 ЦК України, ст. 140 ЗК України, але ці норми не містять таку правову підставу припинення права власності, як смерть власника та неотримання правовстановлюючого документу на майно, яке ним вже отримане.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що позивачка є донькою померлої і на її ім`я складений заповіт на зазначене вище домоволодіння. Інші спадкоємці, а саме ОСОБА_3 , звернувся із заявою про видачу йому свідоцтва на спадщину на інше майно, яке на його ім`я заповіла ОСОБА_5 , а саме земельну ділянку, на яке отримав свідоцтво про право на спадщину від 13.09.2021 року і на зазначене вище домоволодіння не претендує. ОСОБА_2 , не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4 , що підтверджується копією матеріалів спадкової справи № 54/2021, відкритої після смерті ОСОБА_4 ..

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 встановлено, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки позивачеві відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищевказане домоволодіння після смерті матері, ОСОБА_4 , враховуючи, що у спадкодавця на час смерті існувало право власності на вищезазначене домоволодіння, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992.40 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача, а необхідність звернення до суду виникла в зв`язку з недотриманням порядку оформлення права власності на спадкове майно спадкодавцем.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Малашова Галина Вікторівна, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на садибний житловий будинок літера А-1, загальною площею 42.2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 після смерті матері, ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн. покласти на позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровану за адресою АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 19.05.2022 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 26.05.2022 року

Дата набрання законної сили: 21.06.2022 року