Справа №751/7279/21
Провадження №2/751/275/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

секретаря Шевченко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2021 АТ «Облтеплокомуненерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просять: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення у сумі 32692,40 грн за період з 01.10.2014 по 30.04.2021, а також стягнути судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що АТ «Облтеплокомуненерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, в тому числі і за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення згідно з Договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженого Постановою КМУ № 630. У порушення вимог чинного законодавства відповідач не здійснював оплату за надані послуги, що порушує право позивача на одержання плати за надані послуги у встановлений законодавством строк, в результаті чого виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 32692,40 грн за період з 01.10.2014 по 30.04.2021. В обґрунтування вимог посилаються на ст.ст.11, 509 ЦК України.

Ухвалою судді від 20.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

11.11.2021 відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 23.09.2020 Деснянським районним судом м. Чернігова було видано судовий наказ про стягнення з нього на користь позивача заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.10.2017 по 31.07.2020 в сумі 19012,83 грн, втрати від інфляційних процесів в розмірі 770,48 грн та 3% річних в розмірі 569,92 грн, а також 210.20 грн у відшкодування судового збору. За його заявою, було скасовано даний судовий наказ, оскільки сума і період виникнення боргу не відповідають дійсності. Зазначає, що у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 встановлена індивідуальна система опалення, тому він не повинен сплачувати за місця загального користування будинку. Крім того, просить застосувати наслідки спливу позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду з позовом 30.09.2021 (а.с. 21-25).

22.11.2021 представник позивача надіслав на адресу суду відповідь на відзив, згідно якої просять задовольнити позов в повному обсязі. Посилаються, що багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_2 підключений до об`єднаної системи централізованого теплопостачання. Будинок обладнаний вузлом комерційного обліку теплової енергії (будинковим лічильником), квартира АДРЕСА_3 оснащена вузлом розподільного обліку теплової енергії. Обсяг відповідної комунальної послуги у спірний період визначався за допомогою вузла комерційного обліку, що встановлений у багатоквартирному житловому будинку та розподілявся між всіма споживачами мешканцями житлового будинку відповідно до правил № 630 та положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Крім того, позивач звертає увагу, що нарахування за нормами Закону АТ «ОТКЕ» почало проводити з березня 2018 року, лише після затвердження коефіцієнтів нормативних витрат теплової енергії на опалення МЗК в багатоквартирних будинках м. Чернігова рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 02.03.2018 року. За період з 01.10.2014 по 30.04.2021 відповідачу було нараховано за послуги 32909,42 грн, відповідачем сплачено 217,02 грн, отже заборгованість відповідача перед позивачем за спожиті послуги складає 32692,40 грн. Щодо строків позовної давності, то відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. У жовтні 2015 боржником здійснена сплата за послуги, отже, вчинення вказаних дій, які полягали у фактичній сплаті за послуги, потягло переривання строку позовної давності. Крім того, позивачем 15.09.2020 до суду була подана заява про видачу судового наказу щодо заборгованості за спожиті послуги. 23.09.2020 Деснянським районним судом м. Чернігова було винесено судовий наказ у справі № 750/8084/20 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.10.2017 по 31.07.2020. За заявою відповідача вищевказаний судовий наказ було скасовано 12.10.2020. Тому позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості після його скасування. Тому просять визнати причини пропуску строку позовної давності поважними та задовольнити позов в повному обсязі (а.с. 35-39)

У судове засідання представник позивача не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та просив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що АТ «Облтеплокомуненерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для суб`єктів усіх форм власності, у тому числі й за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є споживачем послуг, що надає АТ «Облтеплокомуненерго», згідно з Договором на отримання послуги з централізованого опалення, що не оспорюється сторонами.

Будинок АДРЕСА_2 підключений до об`єднаної системи централізованого опалення. Будинок обладнано вузлом комерційного обліку теплової енергії. Квартира АДРЕСА_3 оснащена вузлом розподільного обліку теплової енергії.

23.09.2020 Деснянським районним судом м. Чернігова у справі № 750/8084/20 було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Облтеплокомуненерго» заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання за період з 01.10.2017 по 31.07.2020 у сумі 190212,83 грн, втрат від інфляційних процесів у сумі 770,48 грн, 3% річних у сумі 569,92 грн та 210,20 грн у відшкодування судового збору.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.10.2020 вказаний судовий наказ скасовано.

Згідно з розрахунком боргу, наданим АТ «Облтеплокомуненерго», заборгованість по кв. АДРЕСА_4 за період з 01.10.2014 по 30.04.2021 становить 32692,40 грн (а.с. 5).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до вимог якого комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги» до комунальних послуг належить, зокрема, централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За змістом п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Позивач при здійсненні нарахувань за надані послуги керувався нормативними актами, які регулюють відносини у сфері теплопостачання, зокрема, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 (надалі - Правила №630), Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування (далі - МЗК) багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 №359 (далі - Методика №359), Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Пунктом 18 Правил № 630 визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно п. 20 Правил № 630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Порядок визначення витрат теплової енергії на опалення МЗК у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами встановлений Методикою № 359.

Відповідно до п. 1.4 Методики №359 кількість теплової енергії на опалення МЗК окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої для плати за опалення у разі, якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні суб`єкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення.

У разі наявності у будинку споживачів з квартирними лічильниками, згідно з пунктом 1.4. Методики №359, здійснюється окреме виділення кількості теплової енергії на опалення місць загального користування для таких споживачів.

Усім споживачам, в квартирах яких відсутні засоби обліку (квартирні теплолічильники) на виконання п. 12 Правил №630, при визначенні розміру плати за послуги теплопостачання, в будинках з будинковим лічильником, AT «ОТКЕ» розподіляє витрати на опалення пропорційно площі їх квартир відразу з урахуванням витрат на опалення місць загального користування та утрат розподільчим трубопроводами. Для цього, показання будинкового лічильника ділиться на опалювальну площу всіх квартир у будинку та отримане значення множиться на площу квартир без лічильників, з`ясовується кількість теплової енергії витраченої на опалення вказаних квартир з урахуванням витрат на опалення МЗК та утрат розподільчими трубопроводами.

Відповідно до п. 28 Правил №630 споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Нарахування за МЗК за період з березня 2018 по квітень 2021 відповідачу проводилось відповідно п.п. 10, 12 Правил № 630 та п. 2.1.4. Методики №359, який передбачає, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком за формулами, наведеними в п.2.1.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.11.2019 в справі № 61-34290 св18.

У 2017 році набув чинності Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який визначає засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у будівлях, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої статті 10 цього Закону.

Визначений за допомогою вузла комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг; обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

Споживачам, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії обсяг спожитої теплової енергії визначається за їхніми показаннями, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі, яка визначається згідно з методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

Згідно з положеннями Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» для споживачів, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії.

Згідно з пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» до затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг співвласники багатоквартирного будинку або іншої будівлі, де налічуються два або більше споживачів, можуть визначити свій порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до положень статті 10 цього Закону, а також прийняти рішення про незастосування положень частини п`ятої статті 10 цього Закону при розрахунках за житлово-комунальні послуги у відповідному будинку, будівлі.

Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц (провадження № 61-1716сво17).

Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 106 від 02.03.2018 «Про затвердження коефіцієнтів нормативної витрати теплової енергії на опалення місць загального користування в багатоквартирних житлових будинках м. Чернігова» визначені коефіцієнт на опалення МЗК по житловому буд. АДРЕСА_2 в розмірі 13,2, а також процент витрат теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення в розмірі 3% та порядок донарахування до мінімальної частки питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі.

Таким чином, доводи відповідача щодо неправомірності дій підприємства при нарахуванні за спожиту теплової енергії є помилковими та не беруться судом до уваги, оскільки з березня 2018 позивач здійснював нарахування у відповідності до норм Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 106 від 02.03.2018.

Водночас, під час розгляду справи по суті відповідач подав письмову заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.3, ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Спірні правовідносини виникли з приводу несплати відповідачем наданих позивачем житлово-комунальних послуг з централізованого теплопостачання.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно.

Відповідно до п. 18 Правил № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

З огляду на те, що у позивача з відповідачем є фактичні договірні відносини, тобто не визначений інший, ніж встановлений п. 18 Правил № 630 термін внесення платежів, а саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежам.

Доводи позивача щодо переривання строку позовної давності поданням заяви до суду про видачу судового наказу не можуть бути взяті судом до уваги. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 «подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі». Отже, зверненням із заявою про видачу судового наказу позивачем не було перервано строк позовної давності у спірних правовідносинах.

Оскільки подання позивачем заяви про видачу судового наказу не перервало загальної позовної давності, остання не спливла до тих щомісячних платежів, від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом не минуло 3 роки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 в справі № 14-448цс19), тому суд дійшов висновку про застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01.10.2014 по 30.09.2018.

Позивач звернувся з позовом до суду 30.09.2021, тому позивач має право на стягнення заборгованості за період з 01.10.2018 по 30.04.2021 у розмірі 21047,96 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем понесені судові витрати у розмірі 2270 грн, які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (21047,96/32692,40) х 2270 = 1461,29 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 247, 258-259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (місцезнаходження: м. Чернігів, вул.. Реміснича, буд. 55-б, р/р НОМЕР_2 в філії Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 353553, код 03357671) заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2018 по 30.04.2021 у розмірі 21047 грн 96 коп (двадцять одну тисячу сорок сім гривень дев`яносто шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (р/р НОМЕР_3 в АТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, код 03357671) 1461 грн 29 коп (одну тисячу чотириста шістдесят одну гривню двадцять дев`ять копійок) судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог АТ «Облтеплокомуненерго» - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано

Повне рішення складене 23.02.2022

Головуючий - суддя І. В. Яременко