Справа № 342/186/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/162/22
Головуючий у 1 інстанції ХОМИНЕЦЬ М. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

за участю секретаря Мельник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Тисменицького районного суду, ухвалене суддею Хоминець М.М. 19 серпня 2021 року у м. Івано-Франківськ, повний текст якого складено 27 серпня 2021 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК» звернулося до Городенківського районного суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.10.2008 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК», та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №3329-003/08Р (далі Кредитний договір), відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті у розмірі 12612 доларів США на строк до 01.10.2015 року зі сплатою 13,99% річних, а позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення рівними частинами в сумі 151 долар США щомісяця до 10 числа наступного місяця та щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом. Видача кредиту здійснена шляхом видачі грошових коштів із каси банку.

З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором між банком та поручителем ОСОБА_2 (відповідачем у цій справі) 01.10.2008 року укладено договір поруки №3329-003/08Р (далі Договір поруки), відповідно до якого поручитель зобов`язався нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання у повному обсязі зобов`язань позичальником ОСОБА_1 за Кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та в повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за Кредитним договором на 28.05.2015 року заборгованість за Кредитним договором становила 15486,97 доларів США, з якої заборгованість по кредиту - 9716,71 доларів США, заборгованість по відсотках - 5770,26 доларів США.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку вказану суму заборгованості та судові витрати.

21.08.2018 року вказана справа передана з Городенківського районного суду до Тисменицького районного суду.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 27.08.2018 року у даній справі призначено підготовче засідання у рамках її розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15.03.2021 року проведено заміну первісного позивача ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» його правонаступником, яким є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»), підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 4, а.с. 158-159).

Рішенням Тисменицького районного суду від 19 серпня 2021 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованість за Кредитним договором №3329-003/08Р від 01.10.2008 року у розмірі 15486 доларів 97 центів США, з якої заборгованість по кредиту - 9716,71 доларів США, заборгованість по відсотках - 5770,26 доларів США. Стягнуто із відповідачів на користь позивача по 2723 грн. 77 коп. з кожного судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначають, що судове рішення постановлене з істотним порушенням таємниці нарадчої кімнати, оскільки повне рішення складено, а значить і підписано, 27.08.2021 року, хоча воно постановлено 19.08.2021 року, а відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК в такому разі мало б підписуватися повне рішення. Стверджують, що їм невідомо про ухвалення короткого рішення, якого ймовірно у справі немає, тому суд складав рішення протягом дев`яти днів, і протягом цього часу судді не можна було приймати будь-яких процесуальних документів у інших справах.

Також вказують, що жодних процесуальних дій у підготовчому засіданні стосовно правонаступника Тисменицький районний суд не зробив, за увесь час знаходження справи в цьому суді від первісного позивача до суду не було подано жодного документа про те, що позивач із справи вийшов унаслідок уступки права вимоги, в тому числі, що про це позивач повідомив належним чином відповідачів. Також вказують, що жодного разу у судовому засіданні не було як первісного позивача, так і особи, яку суд обрав позивачем. Зазначають, що ухвала від 15 березня 2021 року про закриття підготовчого провадження, хоча і містить вказівку про можливість її оскарження у частині процесуального правонаступництва, однак, ця ухвала у паперовому вигляді досі не вручена учасникам справи і постановлена в період знаходження Івано-Франківської області у карантині червоного рівня небезпеки. Також вказують, що ухвала, якою замінено позивача, є немотивованою, не ґрунтується на доказах.

Вважають, що справа вирішена судом без належним чином заміненого позивача в ній, тобто за відсутності позивача, що є грубим порушенням норм процесуального права.

Також, на думку апелянтів, суд неправильно розглянув справу по суті, оскільки з 27.08.2018 року (коли справу почав розглядати суд першої інстанції) по 15.03.2021 року (коли проведено заміну позивача) не було відомо, хто позивач у справі, що унеможливило представнику відповідачів сформулювати клопотання про витребування доказів, що кредит погашено страховою компанією через страховий випадок, а також заявити при потребі про судову бухгалтерську експертизу для встановлення заборгованості відповідачів по кредиту, враховуючи її погашення СК «Оранта».

Просять скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким позов залишити без розгляду з підстави неявки в судові засідання позивача та неповідомлення суду належним чином про вибуття позивача і про правонаступника.

29 листопада 2021 року до суду надійшов відзив від ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», однак відповідно до ст. 178 ЦПК України, суд залишив вказаний відзив без розгляду.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідачів ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак позивач в особі директора ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» подав заяву про розгляд справи без участі їхнього представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01.10.2008 р. між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3329-003/08Р, відповідно до якого для купівлі транспортного засобу та оплати страхових платежів банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті у розмірі 12612 доларів США на строк до 01.10.2015 р. зі сплатою 13,99 відсотків річних, а позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення рівними частинами в сумі 151 долар США щомісяця до 10 числа наступного місяця та щомісяця у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, сплачувати відсотки за користування кредитом (п. 1.1, 1.2, 4.4, 4.5 кредитного договору). Засвідчена копія кредитного договору з додатками міститься на а.с.9-14 т.1.

Видача кредиту здійснена шляхом видачі грошових коштів із каси банку відповідно до п. 4.1 кредитного договору після укладення договору застави і надання позичальником документу, що підтверджує страхування заставленого майна на користь банку. Вказана обставина підтверджується засвідченою копією заяви на видачу готівки від 02.10.2008 р., яка містить підпис позичальника ОСОБА_1 про отримання кредитних коштів у розмірі 12612 доларів США (т.1, а.с.15).

01.10.2008 року між АКБ «Правекс-Банк» (Заставодержателем) та ОСОБА_1 (Заставодавцем) укладено Договір застави транспортного засобу №3329-003/08Р (далі Договір застави), пунктом 1.1. якого передбачено, що для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором ОСОБА_1 передає належне їй на праві власності майно автомобіль марки ВАЗ 217030, 2008 року випуску, в заставу Заставодержателю (т. 1, а.с. 120-122).

Пунктом 2.4.2. Договору застави визначено, що Заставодавець зобов`язаний протягом строку дії даного договору забезпечити страхування предмету застави на користь Заставодержателя шляхом укладення договорів страхування зі страховими компаніями, визначеними Заставодержателем, а також письмово погоджувати умови договору страхування, та не вчиняти дій, спрямованих на зміну цих умов.

Також з метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором 01.10.2008 р. між банком та відповідачем ОСОБА_2 укладено Договір поруки №3329-003/08Р, відповідно до якого поручитель зобов`язався нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання у повному обсязі зобов`язань позичальника ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та в повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом (т. 1, а.с. 17).

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за Кредитним договором станом на 28.05.2015 р. заборгованість позичальника ОСОБА_1 становила 15486,97 доларів США, з якої заборгованість по кредиту 9716,71 доларів США, заборгованість по відсотках 5770,26 доларів США, згідно наданого позивачем розрахунку (т. 1, а.с. 6-8).

31.05.2017 р. між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» як новий кредитор набув право вимоги до відповідачів за Кредитним договором та Договором поруки (т. 3, а.с. 48-62).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» як новий кредитор набув право вимоги до відповідачів за Кредитним договором та Договором поруки, тому заборгованість підлягає стягненню на користь нового кредитора.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідачі у апеляційній скарзі посилаються на те, що суд вирішив справу без належним чином заміненого позивача в ній, тобто за відсутності позивача, що, на їх думку, є грубим порушенням норм процесуального права.

Даючи оцінку вказаним доводам, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Ухвалою Городенківського районного суду від 14.12.2017 року заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про залучення до участі у справі у якості правонаступника позивача задоволено. Залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до участі у цій справі у якості правонаступника позивача (т. 3, а.с. 76).

Ухвалою Тисменицького районного суду від 15.03.2021 року, зокрема, проведено заміну первісного позивача, яким є ПАТ «Правекс-Банк», його правонаступником, яким є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». При цьому, мотивуючи заміну позивача, суд вказав, що у рамках розгляду даної справи суду слід належно вирішити питання процесуального правонаступництва у порядку ст. 55 ЦПК України. У резолютивній частині ухвали судом роз`яснено порядок та строки апеляційного оскарження ухвали суду у частині процесуального правонаступництва.

Отже, зважаючи на те, що 31.05.2017 р. між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» як новий кредитор набув право вимоги до відповідачів за кредитним договором та договором поруки (т. 3, а.с. 48-62), враховуючи, що Городенківський районний суд належно не вирішив питання процесуального правонаступництва, суд першої інстанції (Тисменицький районний суд) 15.03.2021 року вирішив питання процесуального правонаступництва у цій справі у порядку ст. 55 ЦПК України.

Вказану ухвалу від 15.03.2021 року надіслано відповідачам та отримано останніми 02.04.2021 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 4, а.с. 166, 167).

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, ухвала від 15.03.2021 року відповідачами не оскаржувалась, не скасовувалась, набрала законної сили, тому колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідачів у апеляційній скарзі на те, що суд вирішив справу без належним чином заміненого позивача.

Із цих же підстав не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що ухвала, якою замінено позивача, є немотивованою та не ґрунтується на доказах.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підтвердження розміру заборгованості позивач надав розрахунок з (т. 1, а.с. 6-8), а також виписки по Кредитному договору (т. 3, а.с. 104-132), якими підтверджено розмір заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем.

Апелянти в апеляційній скарзі посилаються на те, що суд неправильно розглянув справу по суті, оскільки не врахував того факту, що заборгованість позичальника була погашена вигодонабувачу ПАТ «Правекс-Банк» Страховою компанією «Оранта» внаслідок страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Оцінюючи вказані доводи, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

У матеріалах справи міститься рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 24.10.2011 р. (т.2, а.с.94-95), залишене без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.01.2012 р. (т. 1, а.с. 155-156), у цивільній справі №2-461/11 за позовом ОСОБА_1 до НАСК «Оранта», ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 , про стягнення страхової суми та пені за договором добровільного страхування транспортного засобу та визнання кредитного договору нікчемним. Вказаним рішенням встановлено, що відповідно до Договору страхування №69, укладеного між ОСОБА_1 та НАСК «Оранта» 24.03.2011 року на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк», як вигодонабувача було перераховано страхове відшкодування в сумі 50715 грн. 52 коп.

Факт здійснення вказаного перерахування підтверджується також копією платіжного доручення №322 від 24.03.2011 року (т. 2, а.с. 102), яке надано НАСК «Оранта» на виконання ухвали Городенківського районного суду у цій справі (т. 2, а.с. 101).

Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого банком, 29.03.2011 року (через п`ять днів після здійснення страхового відшкодування) відбулося погашення по Кредитному договору на загальну суму 6371,29 доларів США, в тому числі погашено: 2534 долари США простроченої заборгованості по відсотках (розрахунок заборгованості т. 1, а.с. 6 зворот, 5 колонка розрахунку, 8-й рядок зверху), 543 долари США заборгованості по пені, нарахованої на прострочену заборгованість по відсотках (т. 1, а.с. 6 зворот, 5 колонка розрахунку, 8-й рядок зверху), 2215,29 доларів США простроченої заборгованості за кредитом (т. 1, а.с. 7 зворот, 5 колонка розрахунку, 11-й рядок знизу) та 1079 доларів США заборгованості по пені, нарахованої за прострочення сплати по тілу кредиту (т. 1, а.с. 7 зворот, 5 колонка розрахунку, 11-й рядок знизу).

Офіційний курс долара на 29.03.2011 року становив 7,96 грн. за 1 долар США.

Таким чином вказане погашення у сумі 6371,29 доларів США у національній валюті на день сплати складало 50715 грн. 47 коп., що дорівнює сумі страхового відшкодування, перерахованого НАСК «Оранта» на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» 24.03.2011 року.

Отже ПАТ «Правекс-Банк» направив страхове відшкодування, отримане у НАСК «Оранта», на погашення заборгованості по Кредитному договору, а тому доводи, викладені в апеляційній скарзі, про те, що суд неправильно вирішив справу по суті, неправильно визначив заборгованість, є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Що стосується посилань апелянтів на порушення таємниці нарадчої кімнати при ухваленні оскаржуваного рішення суду, оскільки повний його текст складено, а значить і підписано, 27.08.2021 року, при тому, що воно постановлено 19.08.2021 року, а відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК в такому разі мало б підписуватися повне рішення, то суд апеляційної інстанції відхиляє вказані доводи із наступних підстав.

Так, порядок проголошення судового рішення передбачено у ст. 268 ЦПК України, згідно якої, зокрема, рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення суду (ч. 1 вказаної статті). У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 вказаної статті).

Із матеріалів справи вбачається, що рішення суду першої інстанції було ухвалено 19 серпня 2021 року за відсутності сторін у справі, оскільки представник позивача та представник відповідачів ОСОБА_3 подали заяви про розгляд справи без їх участі (т. 4, а.с. 191, 196). Саме 19 серпня 2021 року суд вказав датою ухвалення рішення. Повне судове складено 27 серпня 2021 року.

В правовому висновку Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року по справі №127/8831/14-к, на який апелянти посилаються в апеляційній скарзі, зазначено, що під час перебування суду в нарадчій кімнати з ухвалення судового рішення у відповідному кримінальному провадженні, розгляд інших судових справ у цей же час, проведення судових засідань з ухваленням як судових рішень по суті вимог, так і рішень з процесуальних питань, в тому числі щодо повернення матеріалів провадження, є порушенням таємниці наради суддів, що відповідно є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та було перешкодою суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Разом з тим згідно правового висновку Верховного Суду у постанові від 24.02.2020 по справі №316/1358/17 порушення таємниці наради суддів може бути визнано істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК у разі коли воно перешкодило або могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, підставою для скасування рішення може бути таке порушення таємниці нарадчої кімнати, яке перешкодило або могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Аналогічне положення передбачено і ЦПК України, а саме ч. 2 ст. 376, згідно якої порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

У справі, що розглядається, суд першої інстанції правильно вирішив справу, а тому вказані порушення, якщо і існували, не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, апеляційний суд погоджується із рішенням місцевого суду.

Доводи апеляційної правильності висновків суду не спростовують та не дають підстав зміни чи скасування судового рішення по справі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 02.11.2021 року дію оскаржуваного рішення Тисменицького районного суду від 19 серпня 2021 року було зупинено, а тому її слід поновити.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Тисменицького районного суду від 19 серпня 2021 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Тисменицького районного суду від 19 серпня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 19 січня 2022 року.