Справа № 350/1847/21
Номер провадження 2/350/68/2022
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2022 року селище Рожнятів
головуючого судді Бейка А.М.
секретаря судового засідання Маєвської С.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів цивільну справу за позовом Моторного (транспорного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, -
в с т а н о в и в:
Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 125293,84 грн., яка була виплачена як страхове відшкодування за завдану майнову шкоду потерпілому та понесений судовий збір.
Представник позивача МТСБУ Панасюк О.М. у судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав повністю, просив про задоволення позову.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Горин В.М. у судове засідання не з`явилися, останній направив суду заяву, в якій позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, а справу просив розглянути без участі сторони відповідача.
За таких обставин на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З копії довідки виданої КНП «Долинська багатопрофільна лікарня» від 16.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 з 11.10.2019 року по 15.10.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Долинська багатопрофільна лікарня», йому встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку важкого ступеня, внутрішньо-мозкова гематома, травматичний церебральний набряк. Закриий перелом обох стегон зі зміщенням. Двобічний гідроторокс. (а.с. 10).
Згідно копії виписки №2096119 із медичнї карти стаціонарного хворого травматологічного відділення та копії виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №2096119 від 31.10.2019 року, ОСОБА_2 з 15.10.2019 року по 31.10.2019 перебував на стаціонарному лікуванні в ОКЛ Івано-Франківської ОДА, йому встановлено діагноз: Політравма. Поєднана краніо-торако-скелетна травма. Гостра субдуральна гематома справа. Гостий субарахноїдальний крововилив. Забій головного мозку. Перелом кісток черепа справа. Забій обох легень. Переломи VI, VII ребер зліва. Двобічний гідроторакс. Закритий перелом обох стегнових кісток із зміщенням відламків. (а.с. 11, 16 зворот).
Згідно копії виписки №5599 із медичної карти стаціонарного хворого від 20.12.2019 року, ОСОБА_2 з 31.10.2019 року по 20.12.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Долинська багатопрофільна лікарня» (а.с. 17 зворот-18).
ОСОБА_2 з 31.10.2019 по 20.12.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з приводу поєднаної краніо торакоскелетної травми, що підтверджується копією довідки про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді виданої КНП «Долинська багатопрофільна лікарня» (а.с. 20 зворот).
Згідно відповіді Івано-Франківського обласного бюро МСЕК №569 від 12.10.2020 року наданого на запит адвоката Мелеха Д.О. та копії довідки до акта огляду МСЕК Серії 12 ААБ №835850 від 25.06.2020 року, ОСОБА_2 встановлена друга група інвалідності, загального захворювання за наслідками травми, отриманої внаслідок ДТП, яка мала місце 11.10.2019 року (а.с. 23 зворот-24).
Платіжними дорученням №2543773 від 04.11.2020, №1480369 від 21.07.2020 МТСБУ перераховано на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 125293,84 гривень (а.с.26 зворот).
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), метою якого є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів.
Згідно ст. 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до п.п. 38.2, 38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених упункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Зазначеним Законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди заподіяної потерпілому у ДТП особі, а саме: в порядку регресу, якщо така шкода завдана водієм транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Частиною 1 статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
З наведеного вбачається, що шкода завдана ДТП є шкодою завданою джерелом підвищеної небезпеки, оскільки вона пов`язана з використанням транспортного засобу.
При цьому, відповідно до положень ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
З наведеного вбачається, що в даному випадку обов`язок особи відшкодувати завдану шкоду невід`ємно пов`язаний з її виною у спричиненні цієї шкоди.
Відповідно до частини 1 статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
В той час, як позивачем на підставі повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 23.01.2020 року, заявами про виплату страхового відшкодування від 23.01.2020 та 07.10.2020, представнику потерпілому ОСОБА_2 ОСОБА_3 згідно копій платіжних доручень №1480369 , №2543773 було здійснено страхову виплату ще 21 липня 2020 року та 04 листопада 2020 року.
З наведеного вбачається, що на момент здійснення страхової виплати не було у встановленому законом порядку встановлено наявність вини відповідача ОСОБА_1 у спричиненні шкоди в наслідок ДТП, яке мало місце 11 жовтня 2019 року, та відповідно наявності цивільно-правової відповідальності відповідача за спричинення вказаної шкоди.
Таким чином, позивач здійснив страхову виплату всупереч того, що не було встановлено наявність всіх ознак страхового випадку, передбачених ст.6 Закону №1961-IV.
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно частини 1 статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 1 статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, слід відмовити, як в таких що необґрунтовані та безпідставні.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача у справі та відшкодуванню позивачу.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 18, 81, 247, 263-265, 267 ЦПК України,-
У задоволенні позову Моторного (транспорного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу виготовлення повного тексту рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.05.2022 року

Суддя А.М. Бейко