К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2022 року місто Київ

справа № 752/15699/19

апеляційне провадження № 22-ц/824/560/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Головачова Я.В.,

суддів: Андрієнко А.М., Вербової І.М.,

за участю секретаря судового засідання: Мазур О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва у складі судді Мазура Ю.Ю. від 20 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства "Альфа-Банк", товариства з обмеженою відповідальністю "Ел.Ен.Груп", ОСОБА_1 про визнання кредитних зобов`язань припиненими та визнання правочинів недійсними,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства "Укрсоцбанк", правонаступником якого є акціонерне товариство "Альфа-Банк" (далі - АТ "Альфа-Банк"), ТОВ "Ел.Ен.Груп", ОСОБА_1 про визнання кредитних зобов`язань припиненими та визнання правочинів недійсними, посилаючись на те, що 29 лютого 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є АТ "Укрсоцбанк", та ОСОБА_2 укладено договір невідновлювальної кредитної лінії № 770/11/379 за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 80 000 доларів США зі сплатою 12,75 % річних строком до 27 лютого 2023 року.

В цей же день у забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є АТ "Укрсоцбанк", та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, за умовами якого

іпотекодавець передав банку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 . Вартість предмета іпотеки сторонами визначена в розмірі 129 000 доларів США.

12 вересня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є АТ "Укрсоцбанк", та ОСОБА_2 укладено ще один договір невідновлювальної кредитної лінії № 770/11-504 за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 45 000 доларів США зі сплатою 15 % річних строком до 9 вересня 2023 року.

Вказане кредитне зобов`язання також було забезпечене іпотекою квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором іпотеки від 12 вересня 2008 року.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 березня 2014 року у справі № 607/23576/13-ц з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" стягнуто заборгованість за кредитним договором № 770/11-504 від 12 вересня 2008 року в розмірі 500 288 грн. 69 коп.

26 червня 2014 року рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" стягнуто заборгованість за кредитним договором № 770/11/379 від 29 лютого 2008 року в сумі 1 094 400 грн. 02 коп.

У подальшому, 26 березня 2019 року приватним нотаріусом КМНО Жовнір І.Т. на підставі заяви АТ "Укрсоцбанк" прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким право власності на предмет іпотеки за договором від 29 лютого 2008 року зареєстровано за АТ "Укрсоцбанк".

Згідно звіту про оцінку майна від 27 березня 2019 року вартість кватири АДРЕСА_1 , оцінена в розмірі 1 166 076 грн.

Таким чином, банк набув право власності на предмет іпотеки за вартістю, яка перевищує безспірну заборгованість ОСОБА_2 згідно договору № 770/11-504 від 12 вересня 2008 року на 665 787 грн. 40 коп. З урахуванням положень частини 5 статті 37 Закону України "Про іпотеку" банк повинен був відшкодувати позивачу 90 % від даної суми, однак вказаного не зробив.

10 квітня 2019 року АТ "Укрсоцбанк" уклало з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , відповідно до умов якого ціна продажу встановлена в розмірі 47 000 доларів США, що станом на дату укладення договору становило 1 254 717 грн.

Крім того, у пунктах 1.3., 1.4. договору купівлі - продажу квартири сторони передбачили, що даний договір є підставою для вилучення (припинення) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про іпотеку № 30864472 від 12 вересня 2008 року та № 30864387 від 29 лютого 2008 року.

Враховуючи зазначені обставини, позивач вважає, що внаслідок реєстрації предмету іпотеки за АТ "Укрсоцбанк", його подальшого продажу та вилучення записів про іпотеку, він задовольнив свої вимоги за обома кредитними договорами.

Разом з тим, 9 квітня 2019 року між АТ "Укрсоцбанк" та ТОВ "Ел.Ен.Груп" укладено договір факторингу № б/н, за умовами якого первісний кредитор передав фактору право грошової вимоги за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/11-379 від 29 лютого 2008 року відносно боржника ОСОБА_2 . Сукупний розмір грошової вимоги становив 10 430 837 грн. 13 коп. попри те, що проценти за договором не можуть нараховуватися після ухваленого судом рішення про дострокове стягнення заборгованості по кредитному договору, яким сума боргу була визначена в розмірі 1 094 400 грн. 02 коп.

В цей же день (9 квітня 2019 року) ТОВ "Ел.Ен.Груп" на підставі договору про відступлення права вимоги відступило фізичній особі ОСОБА_1 право вимоги заборгованості за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/11-379 від 29 лютого 2008 року в сумі 10 430 837 грн. 13 коп.

В подальшому ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості на загальну суму 10 430 837 грн. 13 коп.

Позивач вказує, що на момент укладення як договору факторингу так і договору про відступлення право вимоги за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/11-379 від 29 лютого 2008 року було недійсним, оскільки банк вже реалізував своє право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору, після завершення якого будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання відповідно до частини 4 статті 36 Закону України "Про іпотеку" є недійсними.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати припиненими зобов`язання згідно договорів невідновлювальної кредитної лінії № 770/11-379 від 29 лютого 2008 року, № 770/11-504 від 12 вересня 2008 року припиненими; визнати недійсними договори факторингу та відступлення прав вимоги від 9 квітня 2019 року.

Процесуальні дії суду першої інстанції

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 липня 2020 року замінено сторону відповідача у справі ПАТ "Укрсоцбанк" на його правонаступника АТ "Альфа-Банк".

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано припиненим зобов`язання згідно договору невідновлювальної кредитної лінії № 770/11-379 від 29 лютого 2008 року, що укладений між ОСОБА_2 та АТ "Укрсоцбанк". Визнано припиненим зобов`язання згідно договору невідновлювальної кредитної лінії № 770/11-504 від 12 вересня 2008 року, що укладений між ОСОБА_2 та АТ "Укрсоцбанк". Визнано недійсним договір факторингу від 9 квітня 2019 року, що укладений між АТ "Укрсоцбанк" та ТОВ "Ел.Ен.Груп". Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 9 квітня 2019 року, що укладений між ТОВ "ФК "Ел.Ен.Груп" та ОСОБА_1 . Стягнуто з АТ "Альфа-Банк", ТОВ "ФК "Ел.Ен.Груп" та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 по 1024 грн. 53 коп. судового збору з кожного.

Рішення обґрунтовано тим, що після того як АТ "Укрсоцбанк" зареєструвало за собою право власності на предмет іпотеки (квартиру

АДРЕСА_1 ), чим здійснило позасудове врегулювання зобов`язань за кредитними договорами № 770/11-379 від 29 лютого 2008 року та № 770/11-504 від 12 вересня 2008 року, зобов`язання за вказаними кредитними договорами мали припинитися. Оскільки на момент укладення договорів факторингу та відступлення прав вимоги від 9 квітня 2019 року право вимоги за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/11-379 від 29 лютого 2008 року було вже недійсним, то вказані договори є недійсними з моменту їх укладення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що факт припинення зобов`язання ОСОБА_2 за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/11-504 від 12 вересня 2008 рокуніким не заперечується, а тому відсутні підстави для визнання його припиненим у судовому порядку.

Зобов`язання ОСОБА_2 за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/11-379 від 29 лютого 2008 року є невиконаними і досі, оскільки докази повного чи часткового виконання у матеріалах справи відсутні. АТ "Укрсоцбанк" було іпотекодержателем за обома договорами іпотеки на один і той самий предмет (квартира АДРЕСА_1 ), а положення статті 13 Закону України "Про іпотеку" не зобов`язували попереднього іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у разі звернення стягнення на предмет іпотеки наступним іпотекодержателем. У спірних правовідносинах звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося виключно за іпотечним договором № 4037 від 12 вересня 2008 року, а тому висновок суду про здійснення банком позасудового врегулювання по обом кредитним договорам суперечить обставинам справи.

Крім того, суд також не врахував, що у постанові Київського апеляційного суду від 1 лютого 2021 року у справі № 755/27099/14 за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа № 755/27099/14-ц, виданого 31 грудня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 26 червня 2014 року, судом було встановлено відсутність доказів зарахування банком погашення кредитної заборгованості за договором від 29 лютого 2008 року № 770/11-379.

Позовні вимоги про визнання оскаржуваних договорів недійсними також не підлягають задоволенню, оскільки єдиною для того підставою суд вважав факт припинення зобов`язання ОСОБА_2 за договорами невідновлювальної кредитної лінії.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заперечує проти її доводів, оскільки факт припинення зобов`язань боржника є встановленим та доведеним належними доказами, а тому суд дійшов правильного висновку щодо задоволення позову. Крім того, договір про відступлення права вимоги від 9 квітня 2019 року, що укладений між ТОВ "ФК "Ел.Ен.Груп" та ОСОБА_1 , суперечить положенням статей

1077, 1079 ЦК України з тих підстав, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечувала та просила залишити рішення суду без змін.

Інші учасники справи в суд апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 29 лютого 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є АТ "Укрсоцбанк", та ОСОБА_2 укладено договір невідновлювальної кредитної лінії № 770/11/379 за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 80 000 доларів США зі сплатою 12,75 % річних строком до 27 лютого 2023 року.

В цей же день у забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є АТ "Укрсоцбанк", та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець передав банку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 . Вартість предмета іпотеки сторонами визначена в розмірі 129 000 доларів США.

12 вересня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є АТ "Укрсоцбанк", та ОСОБА_2 укладено ще один договір невідновлювальної кредитної лінії № 770/11-504 за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 45 000 доларів США зі сплатою 15 % річних строком до 9 вересня 2023 року.

12 вересня 2008 року у забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є АТ "Укрсоцбанк", та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки б/н, згідно якого ОСОБА_2 передав в наступну іпотеку акціонерно-комерційному банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" чотирьох кімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Вартість предмету іпотеки, визначена за згодою сторін, встановлена у розмірі 162 297 доларів США.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 березня 2014 року у справі № 607/23576/13-ц задоволено позов ПАТ "Укрсоцбанк" до

ОСОБА_2 про стягненя заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/11-504 від 12 вересня 2008 року, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 346 955 грн. 59 коп., нарахованих процентів в розмірі 119 824 грн. 50 коп. та пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитом в розмірі 33 508 грн. 60 коп.

На виконання вказаного судового рішення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист № 607/23576/13-ц, на підставі якого Тернопільським міським відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області було відкрито виконавче провадження № 50006433.

26 червня 2014 року рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків задоволено позов ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість за кредитним договором № 770/11/379 від 29 лютого 2008 року в сумі 1 094 400 грн. 02 коп.

20 жовтня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва видано виконавчий лист на примусове виконання рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 26 червня 2014 року на підставі якого Тернопільським міським відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області було відкрито виконавче провадження № 50043584.

26 березня 2019 року приватним нотаріусом КМНО Жовнір І.Т. на підставі заяви АТ "Укрсоцбанк" прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким право власності на предметі іпотеки (чотирьох кімнатна квартира АДРЕСА_1 ) за договором від 12 вересня 2008 рок зареєстровано за АТ "Укрсоцбанк".

Згідно звіту про оцінку майна від 27 березня 2019 року вартість кватири АДРЕСА_1 , оцінена в розмірі 1 166 076 грн.

10 квітня 2019 року АТ "Укрсоцбанк" уклало з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , відповідно до умов якого ціна продажу встановлена в розмірі 47 000 доларів США, що станом на дату укладення договору становило 1 254 717 грн.

9 квітня 2019 року між АТ "Укрсоцбанк" та ТОВ "Ел.Ен.Груп" укладено договір факторингу № б/н, за умовами якого первісний кредитор передав фактору право грошової вимоги за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/11-379 від 29 лютого 2008 року відносно боржника ОСОБА_2 . Сукупний розмір грошової вимоги становить 10 430 837 грн. 13 коп.

В той же день (9 квітня 2019 року) ТОВ "Ел.Ен.Груп" на підставі договору про відступлення права вимоги відступило фізичній особі ОСОБА_1 право вимоги заборгованості за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/11-379 від 29 лютого 2008 року в сумі 10 430 837 грн. 13 коп.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В частині 1 статті 575 Цивільного кодексу України іпотека визначена як окремий вид застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов`язань визначені в статтях 599-601, 604-609 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання припиняється: виконанням проведеним належним чином; переданням відступного; зарахуванням; за домовленістю сторін; прощенням боргу; поєднанням боржника і кредитора в одній особі; неможливістю його виконання; смертю фізичної особи та ліквідацією юридичної особи.

Відповідно до частини 5 статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Згідно статті 13 Закону України "Про іпотеку" предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками. Наступна іпотека, предметом якої є декілька об`єктів, що належать різним особам і є предметом попередньої іпотеки, допускається за згодою власників усіх об`єктів нерухомого майна, переданих в спільну іпотеку.

У разі звернення стягнення на предмет іпотеки наступним іпотекодержателем попередній іпотекодержатель також має право звернути стягнення на предмет іпотеки, навіть якщо строк виконання основного зобов`язання перед попереднім іпотекодержателем ще не настав. Якщо попередній іпотекодержатель не скористався цим правом, попередня іпотека є дійсною до повного задоволення вимоги попереднього іпотекодержателя за основним зобов`язанням, а право власності на предмет іпотеки переходить до нового власника разом з обтяженням цього майна попередньою іпотекою.

Попередній іпотекодержатель має право на підставі письмової заяви припинити звернення стягнення на предмет іпотеки, ініційоване наступним іпотекодержателем, якщо таке стягнення матиме наслідком неповне задоволення вимог попереднього іпотекодержателя. У цьому разі вимоги наступного іпотекодержателя підлягають задоволенню після звернення стягнення на предмет іпотеки попереднім іпотекодержателем і після повного задоволення його вимог, забезпечених іпотекою.

У разі звернення стягнення на предмет іпотеки попереднім іпотекодержателем наступний іпотекодержатель також має право звернути стягнення на предмет іпотеки, навіть якщо строк виконання основного зобов`язання перед наступним іпотекодержателем не настав.

При зверненні стягнення на нерухоме майно, що є предметом декількох іпотек, вимоги кожного наступного іпотекодержателя задовольняються після повного задоволення вимог кожного попереднього іпотекодержателя згідно з пріоритетом та розміром цих вимог.

Згідно з частиною 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку"встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 36 Закону України "Про іпотеку"сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі

договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання є недійсними.

Відповідно до положень статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 Цивільного процесуального кодексу України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 Цивільного процесуального кодексу України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України).

Як убачається з матеріалів справи, AT "Укрсоцбанк" набуло право власності на предмет іпотеки внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 4037 від 12 вересня 2008 року. Про це свідчить рішення прийняте приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовніром І.Т. про державну реєстрацію права власності індексний номер 46137629 від 26 березня 2019 року, номер запису про право власності: 30864114, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1101 (том І а.с. 205).

Звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось виключно за іпотечним договором № 4037 від 12 вересня 2008 року. Звертаючи стягнення на предмет іпотеки за одним із іпотечних договорів іпотекодержатель AT "Укрсоцбанк" мав право, але не звернув стягнення за іншим іпотечним договором № реєстру 933 від 29 лютого 2008 року, який забезпечував

виконання зобов`язань боржника по договору про надання невідновлювальної кредитної лінії N 770/11/379 від 29 лютого 2008 року на суму 80 000 доларів США.

Суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що за іпотечним договором № реєстру 933 від 29 лютого 2008 року, який забезпечував виконання зобов`язань боржника по договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 770/11/379 від 29 лютого 2008 року на суму 80 000 доларів США, звернення стягнення на предмет іпотеки не відбувалось.

Посилання позивача на те, що на момент переходу права власності на предмет іпотеки його вартість перевищувала розмір заборгованості і не повертаючи при цьому перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотеко- держателя, банк зарахував такі кошти в рахунок погашення заборгованості за іншим кредитним договором не підтверджені жодними доказами, а тому відхиляються колегією суддів.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що зобов`язання за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/11/379 від 29 лютого 2008 року не є припиненим у зв`язку із набуттям AT "Укрсоцбанк" права власності на предмет іпотеки.

Щодо вимоги про визнання зобов`язання за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/11-504 від 12 вересня 2008 року припиненим слід зазначити таке.

З відкритих даних, що оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень, убачається, що у постанові Київського апеляційного суду від 1 лютого 2021 року у справі № 755/27099/14 за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа № 755/27099/14 таким, що не підлягає виконанню, судом було встановлено, що AT "Укрсоцбанк" надало ОСОБА_2 довідку про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/11-504 від 12 вересня 2008 року.

Наведені обставини дають підстави для висновку, що зобов`язання ОСОБА_2 за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/11-504 від 12 вересня 2008 року є припиненими на підставі статті 605 Цивільного кодексу України і цей факт сторонами не заперечується, а тому відсутні правові підстави для визнання цього зобов`язання припиненим у судовому порядку.

Визнаючи договори факторингу та відступлення прав вимоги від 9 квітня 2019 року недійсними, суд першої інстанції виходив із того, що на момент їх укладення право вимоги за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/11-379 від 29 лютого 2008 року було вже недійсним у зв`язку з припиненням зобов`язання. Інших підстав для визнання вказаних правочинів суд не вказав.

Оскільки суд апеляційної інстанції встановив, що зобов`язання за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/11/379 від 29 лютого 2008 року не є припиненим, а вимоги про визнання договорів факторингу та відступлення прав вимоги від 9 квітня 2019 року недійсними є похідними від вимог про визнання зобов`язань за договорами невідновлювальної кредитної лінії припиненими, то підстави для задоволення вказаних вимог відсутні.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про те, що договір про відступлення права вимоги від 9 квітня 2019 року, що укладений між ТОВ "ФК "Ел.Ен.Груп" та ОСОБА_1 , суперечить положенням статей 1077, 1079 ЦК України з тих підстав, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, з таких підстав.

Статтею 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

При цьому, враховуючи норми статей 43, 49 цього Кодексу, позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

У своєму позові ОСОБА_2 не посилався на те, що укладений між ТОВ "ФК "Ел.Ен.Груп" та ОСОБА_1 договір відступлення прав вимоги від 9 квітня 2019 року суперечить положенням статей 1077, 1079 ЦК України з тих підстав, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України. При цьому позивачем також не подавалася заява про зміну підстав позову.

Частиною першою, шостою статті 367 та частиною першою статті 368 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги та в межах заявлених позовних вимог. Змінювати за власним розсудом підставу позову суд апеляційної інстанції не уповноважений.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 не доведено, що договором відступлення прав вимоги від 9 квітня 2019 року порушено його права, з підстав заявлених у позові.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, щозадовольняючи позов, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частин 1, 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4 610 грн. 40 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до акціонерного товариства "Альфа-Банк", товариства з обмеженою відповідальністю "Ел.Ен.Груп", ОСОБА_1 про визнання кредитних зобов`язань припиненими та визнання правочинів недійсними відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 4 610 грн. 40 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складний 24 травня 2022 року.

Головуючий

Судді: