ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 705/1354/20
Провадження № 22-ц/821/256/22
категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Єльцова В.О.

суддів: Бородійчук В.Г., Карпенко О.В.

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

представник позивача: адвокат Сокуренко Наталія Вікторівна

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу представника АТ КБ «Приватбанк» - адвоката Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 вересня 2021 року у справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулося Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 15.06.2006 ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Відповідно до чинного законодавства, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України 6 місяців від дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. В даному випадку, спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Тому, позивач вважає, що ОСОБА_1 прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов?язання померлого позичальника ОСОБА_2 , адже він не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. 30.09.2019 відповідачу ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред?явив свої вимоги щодо стягнення заборгованості, адже, станом на дату смерті ОСОБА_1 у неї перед банком заборгованість за кредитним договором б/н від 15.06.2006 становить 5275,05 грн., яка складається з: 5252,54 грн. заборгованості за кредитом та 22,51 грн. заборгованості за відсотками. Вимога позивача про погашення заборгованості відповідачем ОСОБА_1 виконана не була, тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 вересня 2021 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У жовтні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність судового рішення та такого, що винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права, неналежним дослідження доказів, неповним та не всебічним встановленням обставин справи, просить скасувати рішення 1 інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задовольнити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. На виконання вимог ст.. 2181 ЦК України, банком 13.02.2019 року направлено претензію кредитора до Уманської міської державної нотаріальної контори. 03.04.2019 року позивачем було отримано відповідь Уманської міської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Отже, банк виконав вимоги ст. 1281 ЦК України, своєчасно пред`явивши вимоги до спадкоємців через нотаріуса. Зазначені обставини відповідачем не спростовані.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6-місячного строку з часу відкриття спадщини не заявив про її відмову.

Стверджує, що в даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач. Вказана обставина підтверджується копіями паспорта позичальника (спадкодавця) та відповідача (наявні в матеріалах справи), де в якості реєстрації зазначено одна і та ж адреса. Протилежна інформація, яка б дала можливість спростувати такі обставини, відповідачем не надавалась та судом не отримувалась.

Вказує, що таким чином, оскільки відповідач не відмовився у встановлений законом строк від прийняття спадщини, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, він прийняв спадщину за померлим позичальником, до складу якої входять у тому числі кредитні зобов`язання померлого позичальника. Однак, суд 1 інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та дійшов помилкового висновку, що відповідач у даній справі є неналежним, адже він спадщину не приймав.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

19 жовтня 2021 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника АТ КБ «Приватбанк» - адвоката Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 вересня 2021 року у справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 жовтня 2021 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Єльцов В.О., судді Бородійчук В.Г., Карпенко О.В.

Супровідним листом № 705/1354/20/18227/2021 від 19 жовтня 2021 року матеріали цивільної справи № 705/1354/20 витребувано із суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

08 листопада 2021 року матеріали цивільної справи № 705/1354/20 отримано Черкаським апеляційним судом.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом 1 інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі Заяви від 15.06.2006 та відповідно до укладеного договору б/н від 15.06.2006 ОСОБА_2 отримала кредит в АТ «КБ «ПриватБанк» у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29.07.2014.

У зв`язку із порушеннями ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором від 15.06.2006 у неї станом на дату смерті перед банком виникла заборгованість в розмірі 5275,05 грн., яка складається з: 5252,54 грн. заборгованості за кредитом та 22,51 грн. заборгованості за відсотками.

Оскільки позивач вважає, що в даному випадку спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , який проживав разом з нею на час її смерті по АДРЕСА_1 , то направив на його адресу Лист-претензію від 16.09.2019 про погашення заборгованості. У зв?язку з тим, що заборгованість погашена не була, то позивач звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до листа в.о. завідувача Уманської міської державної нотаріальної контори Кравець Г.В. від 14.03.2019, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена Уманською міською нотаріальною конторою 11.05.2016 на підставі претензії АТ «КБ «ПриватБанк».

Інформація про інші заяви про прийняття спадщини відсутня.

Тобто, відповідач ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини не звертався та документи на спадкові права не оформляв.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» підлягає до часткового задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції не відповідає.

У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, на підставі Заяви від 15.06.2006 та відповідно до укладеного договору б/н від 15.06.2006 ОСОБА_2 отримала кредит в АТ «КБ «ПриватБанк» у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29.07.2014.

У зв`язку із порушеннями ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором від 15.06.2006 у неї станом на дату смерті перед банком виникла заборгованість в розмірі 5275,05 грн., яка складається з: 5252,54 грн. заборгованості за кредитом та 22,51 грн. заборгованості за відсотками.

Оскільки позивач вважає, що в даному випадку спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , який проживав разом з нею на час її смерті по АДРЕСА_1 , то направив на його адресу Лист-претензію від 16.09.2019 про погашення заборгованості. У зв?язку з тим, що заборгованість погашена не була, то позивач звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 .

Відповідно до листа в.о. завідувача Уманської міської державної нотаріальної контори Кравець Г.В. від 14.03.2019, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена Уманською міською нотаріальною конторою 11.05.2016 на підставі претензії АТ «КБ «ПриватБанк».

Інформація про інші заяви про прийняття спадщини відсутня.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд 1 інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 спадщину не приймав, а тому відповідно до положень норм ст. 1282 ЦК України у відповідача відсутній обов`язок задовольняти вимоги кредитора, та в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» необхідно відмовити за їх безпідставністю. Крім того, пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Однак повністю погодитися з таким висновком суду не можна.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст.1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. 3, 4 ст. 1268 та в ст. 1269 ЦК України.

Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Разом з тим суд враховує наступне.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Системне тлумачення ст. 16 та ч. 2 ст. 1282 ЦК України дозволяє зробити висновок, що:

-по-перше, норма ч. 2 ст. 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця;

-по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі (пред`явлення в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором).

Аналіз ч. 2 ст.1282 ЦК України свідчить, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку.

Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно.

За таких обставин, обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості не можуть бути задоволені.

Згідно п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову, рішення суду першої інстанції, відповідно до роз`яснень, наданих в п.19 Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку № 12 від 24.10.2008 року, підлягає зміні в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову, з вище вказаних підстав.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника АТ КБ «Приватбанк» - адвоката Сокуренко Наталії Вікторівни задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 вересня 2021 року у справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, змінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий: В.О. Єльцов

Судді : В.Г. Бородійчук

О.В. Карпенко