ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 699/838/21
Провадження № 22-ц/821/295/22
категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Нерушак Л. В.,

учасники справи:

позивач акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03 листопада 2021 року у справі за позовом акціонерного товаристваКомерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у складі: головуючого судді Літвінової Г. М.,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги Банк обґрунтував тим, що 03.12.2013 ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг № б/н.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.uа, згідно яких обслуговується відповідач.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформованою про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Виконання договору відповідачем вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування.

Банком на підставі договору було відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом, який у подальшому був збільшений до 52500 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі якого відповідач при укладанні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 15.08.2021 має заборгованість 48276,05 грн, яка складається з наступного: 48276,05 грн заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн заборгованість за комісією, 0,00 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 48276,05 грн за кредитним договором № б/н від 03.12.2013 станом на 15.08.2021 та судові витрати у розмірі 2270 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03 листопада 2021 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, без підпису відповідача не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 03.12.2013 шляхом підписання анкети-заяви.

Судом зазначено, що з розрахунку заборгованості за період з 01.07.2019 до 15.08.2021 вбачається, що позивачем стягнуто з відповідача заборгованість за відсотками на загальну суму 23357,07 грн, проте, у матеріалах справи відсутні належні докази встановлення та погодження сторонами умов щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами, тому суд дійшов висновку про безпідставність стягнення позивачем з відповідача відсотків на загальну суму 23357,07 грн.

Крім того, судом встановлено, що сума заборгованості включає суму комісії у загальному розмірі 28879,80 грн, однак, підстави нарахування комісії сторонами не узгоджувалися.

Тому віднявши від суми заборгованості за тілом кредиту (46431,05 грн) суму безпідставно стягнутих відсотків (23357,07 грн) та суму безпідставно включеної до заборгованості комісії (28879,80 грн), суд дійшов висновку, що відповідач здійснив переплату на користь позивача на суму 5805,82 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 08 грудня 2021 року, АТ КБ «ПриватБанк», вважаючи рішення суду таким, що ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та з порушенням норм процесуального та матеріального права, просило скасувати рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03 листопада 2021 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі.

Стягнути з відповідача судові витрати.

Зазначає, що з моменту підписання фізичною особою заяви, між Банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору. Відсутність підпису боржника на відповідних Тарифах, Умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору.

Вказує, що крім анкети-заяви відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, який наявний в матеріалах справи та в якому відповідач узгодив, зокрема процентну ставку, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, орієнтовну вартість кредиту, наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором, розмір штрафів.

Вважає, що суд безпідставно відмовив у стягненні фактично отриманих кредитних коштів (тіла кредиту) в повному обсязі, адже встановивши, що Банк надав відповідачу кредит, а остання його не повернула, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні фактично отриманих коштів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Відповідно до Статуту АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та зобов`язань ЗАТ КБ «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ КБ «ПриватБанк» (т. 1 а.с. 119-120).

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14 червня 2018 року, АТ КБ «Приватбанк» зареєстроване як юридична особа 19 березня 1992 року, основний вид економічної діяльності, 64.19 інші види грошового посередництва (т. 1 а.с. 118).

У відповідності до Банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року, АТ КБ «Приватбанк» має право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» (т. 1 а.с. 117).

03 грудня 2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 була підписана анкета-заява № б/н про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (т.1 а.с. 73).

В заяві, яка додана Банком до позовної заяви, містяться лише персональні дані ОСОБА_1 (т.1 а.с. 73).

Згідно довідки про видачу кредитних карток, ОСОБА_1 було надано кредитні картки: № НОМЕР_1 , термін дії до 03/17; № НОМЕР_2 , термін дії до 08/17; № НОМЕР_3 , термін дії до 08/18; № НОМЕР_4 , термін дії до 02/22; № НОМЕР_5 , темін дії до 04/23; № НОМЕР_6 , темін дії до 06/23 (т.1 а.с. 72).

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) було встановлено наступні кредитні ліміти: 03.12.2013 старт карткового рахунку, з 03.12.2013 кредитний ліміт 0,00 грн, з 21.08.2014 грн кредитний ліміт 1900 грн, з 09.09.2014 кредитний ліміт 1360 грн, з 22.09.2014 грн кредитний ліміт 790 грн, з 28.10.2014 кредитний ліміт 580 грн, з 11.11.2014 грн кредитний ліміт 0,00 грн, з 28.11.2015 кредитний ліміт 2000 грн, з 13.09.2016 грн кредитний ліміт 0,00 грн, з 05.03.2018 кредитний ліміт 25000 грн, з 14.03.2018 грн кредитний ліміт 0,00 грн, з 07.06.2018 кредитний ліміт 0,00 грн, з 07.06.2018 грн кредитний ліміт 19000 грн, з 21.11.2018 кредитний ліміт 52500 грн, з 21.05.2020 грн кредитний ліміт 52500 грн, з 01.06.2020 кредитний ліміт 52500 грн, з 12.06.2020 грн кредитний ліміт 52500 грн, з 23.06.2020 кредитний ліміт 52500 грн, з 26.01.2021 грн кредитний ліміт 52500 грн, з 01.02.2021 кредитний ліміт 0,00 грн (т.1 а.с. 71).

До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (т. 1 а.с. 77).

Також Банк додав Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку та виписку по рахунку ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 21-70, 78-112).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 03.12.2013 станом на 15.08.2021 ОСОБА_1 має заборгованість 48276,06 грн, яка складається з наступного: 48276,05 грн заборгованість за тілом кредиту (т. 1 а.с. 9-20).

До позову додано також паспорт споживчого кредиту від 23.06.2020, який підписаний ОСОБА_1 (т.1 а.с. 74-76).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Крім того, позовної зави Банком додане клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами без виклику сторін (т. 1 а.с. 7).

Черкаським апеляційним судом, згідно до вимог п. 2) ч. 7 ст. 128 ЦПК України, вся судова кореспонденція надсилалась сторонам на вказані ними поштові адреси, зокрема відповідачу на адресу реєстрації.

Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень сторони отримали копію ухвали про відкриття провадження, а ОСОБА_1 також отримала копію апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що даний спір виник між АТ КБ «ПриватБанком» та ОСОБА_1 з підстав зняття останньою кредитних коштів із банківських карток, отриманих відповідно до анкети-заяви від 03.12.2013.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати від боржника повернення всієї суми кредиту.

При порушенні зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути тіло кредиту у розмірі 48276,05 грн.

На підтвердження позовних вимог щодо стягнення заборгованості за договором АТ КБ «ПриватБанк» до суду першої інстанції надав копію анкети-заяви про приєднання ОСОБА_1 до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видачу кредитної картки із зазначенням строку її дії, розрахунок заборгованості та виписку по рахунку боржника, паспорт споживчого кредиту.

В анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 від 03.12.2013 вказані її анкетні дані, контактна інформація, обрано вид картки «Gold» та відсутнє узгодження кредитного ліміту, розміру відсотків за користування кредиту тощо.

Крім того, в анкеті-заяві ОСОБА_1 взагалі не визначений, зокрема, строк повернення кредиту (користування ним).

З наданих Банком довідок вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово був змінений кредитний ліміт, а строк дії чергової картки визначений 06/23 (т. 1 а.с. 71-72).

Наявний в матеріалах справи витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містить підписів як позивача, так і відповідача, та дати його складання (т.1 а.с. 77).

Разом з тим, матеріали справи не містять і підтверджень, що доданий до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Апеляційний суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин (03.12.2013) до моменту звернення до суду з указаним позовом (03.09.2021), тобто, кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Тому, надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року, прийнятій у справі №342/180/17-ц (провадження №14-131цс19).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Банком також додано паспорт споживчого кредиту від 23.06.2020, що містить підпис відповідача.

Разом з тим, підписаний сторонами лише 23.06.2020 паспорт споживчого кредиту є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до ЗУ «Про споживче кредитування», тоді як сам кредитний договір був укладений 03.12.2013.

Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Стаття 9 ЗУ «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Частиною 3 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» визначено інформацію, що надається кредитодавцем споживачу, також і в разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку (п. 12).

Тобто паспорт споживчого кредитування становить собою попереднє ознайомлення з умовами кредитування, які можуть бути встановлені на різні види карток, але він не підмінює сам договір, у якому обрані споживачем умови мають бути закріплені як узгоджені, а договір підписаний сторонами.

У наданому Банком паспорті також зазначено, що реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишиться дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит (т. 1 а.с. 75 зворот).

При цьому, анкета-заява ОСОБА_1 , крім вибору кредитки «Gold», взагалі не містить домовленості про сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії, пені, штрафів, тощо та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору.

Зміни до договору від 03.12.2013 із підписанням паспорту споживчого кредиту сторонами не вносились.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що умови кредитування зазначені в паспорті, зокрема щодо карти «Універсальна Gold», узгоджені сторонами та підлягають застосуванню до даних правовідносин, проте протягом строку дії такого паспорту, а саме з 23.06.2020 до 08.07.2020, що підтверджується і змістом самого паспорту споживчого кредиту (т. 1 а.с. 75 зворот).

Із надаго Банком розрахунку вбачається, що з 23.06.2020 до 08.07.2020 відповідачу нараховувались відсотки за ставкою 3,5 % у сумі 1861,86 грн, тоді як паспортом визначена ставка у пільговий період 0,00001%, поза межами пільгового періоду 42%.

Проте, за наявних в матеріалах справи доказів, встановити розмір нарахованих відсотків у період дії паспорту споживчого кредиту не вбачається можливим, що вірно встановив суд першої інстанції.

За вказаних обставин, посилання в апеляційній скарзі на те, що істотні умови договору погоджено між сторонами у паспорті споживчого кредиту, колегія суддів вважає безпідставними.

Отже, саме по собі підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту 23.06.2020 не вказують на узгодження сторонами умов договору про сплату відсотків, комісії, тощо протягом всього періоду дії договору, який укладено 03.12.2013.

З огляду на зазначене, є підстави для стягнення із ОСОБА_1 тіла кредиту, яке не було погашено.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 станом на 15.08.2021, який було додано до позовної заяви, борг останньої за тілом кредиту складав 48276,05 грн.

Банком також була надана виписка по рахунку боржника ОСОБА_1 станом на 17.08.2021.

Апеляційний суд зауважує, що виписка по рахунку є належним доказом, який підтверджує наявність заборгованості та її розмір, є первинним документом та повинна бути оформлена відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року №578/5.

Відповідно до Постанови Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду по справі № 200/564/7/18 від 16 вересня 2020 року встановлено: «доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Згідно ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

З наданої Банком виписки по рахунку відповідача вбачається, що ОСОБА_1 дійсно користувалася кредитними коштами, а саме: знімала кошти з рахунку, розраховувався карткою, гасила заборгованість, а сплачені нею кошти спрямовувалися на погашення не тільки тіла кредиту, а й процентів за користування ним та комісії, що не було узгоджено сторонами договору, що вірно зазначено судом першої інстанції.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції відповідачем була надана виписка по рахунку, де борг за спірним кредитом ОСОБА_1 становить 46431,05 грн, оскільки за період з 15.08.2021 по 27.10.2021 року ОСОБА_1 на погашення боргу внесла 1845 грн (т.1 а.с. 135-250, т. 2 а. с. 1-133).

Судом першої інстанції із розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вірно встановлено, що за період з 03.12.2013 по 15.08.2021 ОСОБА_1 було нараховано 28879,80 грн комісій та 23357,07 грн відсотків, з яких 1173,70 грн заборгованість за нарахованими відсотками, а 22183,37 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що сплачені ОСОБА_1 кошти на погашення заборгованості необхідно спрямовувати виключно на погашення тіла кредиту, а виходячи із розміру отриманих та внесених, на погашення боргу, ОСОБА_1 коштів, до відмови у стягненні вказаного Банком боргу за тілом кредиту, адже заявлений Банком борг за тілом кредиту складає 46431,05 грн, а сума безпідставно зарахованих коштів на погашення відсотків та комісій складає 52236,87 грн.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, вірно дійшов висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» не надав доказів наявності заборгованості за тілом кредиту.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд відхиляє інші доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до посилань про доведеність пред`явлених позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03 листопада 2021 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 січня 2022 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

Л. В. Нерушак