Справа № 159/5525/21
Провадження № 2/159/130/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

представника відповідача ОСОБА_1 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення безпідставно утриманих коштів,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся із позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк», Банк) про стягнення безпідставно утриманих коштів у сумі 24 016 грн 08 коп.

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 є клієнтом Банку, відкрив банківський рахунок для отримання пенсії. Із березня 2018 року по 15.09.2021 Банк безпідставно списав з його ранку 24 016 грн 08 коп. на погашення заборгованості. Таке списання коштів позивач вважає протиправним і незаконним, оскільки рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.05.2021 АТ КБ «Приватбанк» відмовлено у задоволенні позову про стягнення із ОСОБА_2 136 391 грн 93 коп. заборгованості. Підставами для такої відмови слугувало те, що договір про відкриття карткового рахунку від 30.07.2019 (із визначеним мінусовим сальдо за попередніми рахунками) є нікчемним, оскільки ОСОБА_2 вказаний договір із Банком не укладав (спростовано факт підпису договору ОСОБА_2 ). Сума безпідставно списаних коштів підтверджується випискою з банківського рахунку.

Керуючись наведеним, посилаючись на статті 1212, 1213 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) у частині обов`язку набувача повернути потерпілому безпідставно набуте майно, ОСОБА_2 просить стягнути із АТ КБ «Приватбанк» безпідставно списані кошти за період із березня 2018 по 15.09.2021 року у сумі 24 016 грн 08 коп. у судовому порядку.

2. У відзиві на позов від 02.11.2021 відповідач позовних вимог не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. Мотиви обґрунтовано тим, що заборгованість ОСОБА_2 перед Банком виникла до 30.07.2019 на підставі попередніх договорів про відкриття карткового рахунку (від 23.04.2015), зокрема станом на 28.07.2019 за позивачем рахувалась заборгованість у сумі 100 076 грн 18 коп. Списання коштів відбувалось саме на погашення вказаної заборгованості. Зазначив, що позивач не заперечує факту отримання і використання кредитних коштів до моменту підписання кредитного договору від 30.07.2019. Окрім того, вказав на пропущення позивачем трирічного строку позовної давності для звернення до суду із даним позовом.

2. Рух справи у суді.

Ухвалою від 27.09.2021 відкрито провадження у даній справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; ухвалою суду від 23.12.2021 постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання; ухвалою від 31.03.2022 закрите підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 11.05.2022.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

У письмових заявах від 31.03.2022, 11.05.2022 позивач ОСОБА_2 , представник позивача адвокат Дзивульська Л.В. справу просили розглядати за їх відсутності.

Обставин, які б перешкоджали судовому розгляду справи по суті за відсутності позивача, його представника судом не встановлено, тому відповідні клопотання задоволено.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

4.1. ОСОБА_2 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» з липня 2015 року, коли йому видана кредитна карта НОМЕР_1 строком до 07.2016 року. Пізніше ОСОБА_2 видано ще п`ять карток, серед яких НОМЕР_2 та НОМЕР_3 строком дії до 07.2019 року та 02.2020 року відповідно. Платіжна карта НОМЕР_4 оформлена 30.07.2019 на строк до 07.2020 року. У довідці про зміну кредитування зазначено, що старт рахунку відбувся 20.07.2015 року, 30.07.2019 року кредитний ліміт встановлено на рівні 110 000 грн.

Остання платіжна карта НОМЕР_4 оформлена на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 30.07.2019 року, засвідченої власноручними підписами, сторонами правочину вказані: ОСОБА_2 та представник Банку ОСОБА_3 .

4.2. Вказані обставини судом встановлено на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.05.2021 у справі № 159/1477/20 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (яке набрало законної сили 06.07.2021) та в силу частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) не підлягають доказуванню.

У межах розгляду вказаної цивільної справи судом надано правову оцінку договірним правовідносинам між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 . Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_2 не підписував анкету заяву від 30.07.2019 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що підтвердила в судовому засіданні свідок працівник Банку ОСОБА_3 , яка самостійно підписала за ОСОБА_2 заяву та паспорт споживчого кредитування на планшеті. Отже відповідач ОСОБА_2 не виявляв свою волю до вчинення такого правочину та набуття обумовленим цим договором прав і обов`язків, тому договір відкриття рахунку та кредитування від 30.07.2019 року є неукладеним, а правовідносини за ним - не виникли.

При цьому, суд не аналізував правовідносин сторін, які мали місце за попередніми кредитними договорами, розмір заборгованості та умови кредитування, оскільки їх зміст не був предметом дослідження за заявленим позовом.

4.3. Відтак, судом встановлено, що у судовому порядку визнано неукладеним між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 договір відкриття рахунку та кредитування від 30.07.2019 року.

Водночас, доказів про оспорювання правомірності попередніх договорів відкриття рахунку та кредитування (з липня 2015 року і до липня 2019 року) та визнання таких договорів нікчемними, неукладеними тощо, ОСОБА_2 суду не надав.

4.4. На підставі виписки по карткових рахунках в АТ КБ «Приватбанк»судом встановлено, що із березня 2018 року (заявлений позивачем початок спірного періоду у даній справі) по 15.09.2021 Банк здійснив автоматичне списання коштів для погашення простроченої заборгованості у сумі 24 016 грн 08 коп.

На підставі виписки руху коштів по банківських рахунках позивача (починаючи із липня 2015 по вересень 2020) судом встановлено, що станом на 28.07.2019 заборгованість ОСОБА_2 перед Банком становила 100 076 грн 18 коп. (кредитна карта НОМЕР_2 ).

30.07.2019 відбулось списання з карткового рахунку НОМЕР_5 , залишок (із мінусовим значенням, фактично - заборгованість) після такої операції становив 103 379 грн 05 коп. У цей же день на вказану суму поповнено інший рахунок. Станом на 13.08.2019 зафіксовано заборгованість позивача перед відповідачем на суму 103 481 грн 05 коп.

Вказані операції учасниками проведено у зв`язку із оформленням договору між Банком і Клієнтом шляхом підпису анкети-заяви від 30.07.2019 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

5. Норми права, які застосував суд. Висновки та мотиви прийнятого рішення.

5.1. Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Статтею 1066 ЦК передбачено, що за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами (стаття 1067 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Якщо відповідно до договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 1069 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

5.2. Виходячи із меж заявлених позовних вимог, чинність договорів банківського рахунку і кредитування, укладених між ОСОБА_2 та Банком, за період із липня 2015 року по липень 2019 року не є предметом даного судового розгляду.

В межах даного судового розгляду судом встановлено наявність заборгованості ОСОБА_2 перед Банком у сумі 100 076 грн 18 коп. станом на 28.07.2019.

5.3. За змістом статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 03.06.2015 у справі № 6-100цс15 та узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 752/13368/15-ц, висновки у яких, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, суд враховує при застосуванні і виборі норм права до спірних правовідносин.

5.4. Керуючись наведеними нормами, з огляду на встановлені обставини, суд вважає безпідставними доводи позивача про списання Банком коштів у сумі 24 016 грн 08 коп. протягом березня 2018 року по 15.09.2021 без достатньої правової підстави.

На переконання суду, визнання неукладеним договору від 30.07.2019 не спростовує обставини щодо наявності у ОСОБА_2 заборгованості перед банком станом на 28.07.2019 у сумі 100 076 грн 18 коп. При цьому, позивач у межах розгляду даної справи не надав суду доказів на підтвердження того, що списання коштів у сумі 24 016 грн 08 коп. протягом березня 2018 року по 15.09.2021 відбувалось саме на виконання договору від 30.07.2019. А чинність попередніх кредитних угод жодною із сторін не оскаржується.

Відтак, судом встановлено наявність обов`язку позичальника повернути кредит та сплатити проценти кредитодавцю, а отже перехід майна відбувся на правовій підставі.

5.5. Керуючись наведеним, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

6. Розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати у справі необхідно залишити за позивачем.

Керуючись статтями 4, 12-13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення безпідставно утриманих коштів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Найменування, імена сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ;

відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», , юридична адреса: м. Київ, вулиця Грушевського, 1-Д.

Повний текст судового рішення буде виготовлено 20.05.2022.

Головуючий:Ю. Ф. ВОЛКОВА