Житомирський апеляційний суд
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б, Павицької Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №295/10784/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 11 жовтня 2021 року, яке ухвалено суддею Чішман Л.М. в м. Житомирі

встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання позивача у розмірі 2000,00 грн щомісяця, до досягнення ОСОБА_3 трирічного віку.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, хоча він зобов`язаний та має змогу забезпечити дитину аліментами у мінімальному розмірі. Крім того, позивач вказала, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною та на даний час позбавлена можливості працювати і забезпечувати себе належним чином, у зв`язку з чим просить стягувати аліменти і на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 11 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 17 серпня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1000,00 грн щомісячно, починаючи з 17 серпня 2021 року по 22 жовтня 2022 року. Допущено до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми стягнення за один місяць. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Богунського районного суду м.Житомира в частині стягнення на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання в розмірі 1000,00 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, якимстягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 400,00 грн. щомісячно з 17 серпня 2021 року по 22 жовтня 2022 року.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для розгляду справи. Зокрема зазначає, що суд, на підставі довідки від 08 вересня 2021 року, дійшов хибного висновку, що середньомісячний дохід відповідача складає 11 674,59 грн. За період з березня по серпень 2021 року дохід відповідача дійсно складав 70044,54 грн, однак до вказаного розміру зарплати входить податкове навантаження. З вказаної суми було сплачено: податок на доходи фізичної особи (ПДФО 18%) в розмірі 12608,56 грн та військовий збір і розмірі 1050,71 грн. Крім того, з вказаної суми було утримано 700,47 грн. профспілкового внеску. Також, суд не звернув увагу, що відповідачу було виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 8501,22 грн. Вказана допомога була надана до щорічної відпустки та не є системною чи постійною виплатою. Відповідно, заробітна плата, яку фактично отримував відповідач за березень - серпень 2021 року, склала 9280,80 грн. Таким чином із середньомісячної заробітної плати відповідача за вказаним рішенням буде утримуватися ј частина доходу в рахунок аліментів на дитину, що в середньому складатиме 1965,98 грн. на місяць. Відповідно, залишок місячного доходу становить 5897,95 грн, що є не значною сумою, з якої відповідач сплачує 2000-3000 грн комунальних платежів. Проте, судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів, які стягуються з відповідача на дружину до досягнення дитиною трирічного віку, не було враховано можливість відповідача сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просила апеляційну скаргу відповідача відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 16 березня 2018 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Житомирській області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження міститься актовий запис № 340 (а.с.7).

Сторони у справі є батьками малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Як вбачається зі змісту довідки виданої Управлінням Держпраці в Житомирській області від 08 вересня 2021 року, середньомісячний дохід ОСОБА_4 становить 11 674, 59 грн (а.с.21).

Частково задовольняючи позовні вимоги щодо визначення розміру аліментів, які стягуються на дружину до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1000,00 грн щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що позивач на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, не працює і потребує матеріальної допомоги, яку відповідач спроможний надавати у визначеному позивачем розмірі, що підтверджується довідкою про його доходи.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

За положеннями ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідності із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.17 Постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач працює та має стабільний дохід, а тому спроможний надавати допомогу дружині в період її тимчасової непрацездатності, пов`язаної з перебуванням у відпустці по догляду за малолітньою дочкою. Дані обставин не заперечувались відповідачем під час розгляду справи. За таких обставин, суд першої інстанції правильно визначив обов`язок ОСОБА_4 , регламентований положеннями ст.84 СК України, з утримання дружини до досягнення дочкою трьох років.

Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності з ч.1 ст.77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду відповідачем не надано.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

В іншій частині рішення в апеляційному порядку не оскаржено, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру (п.3 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 жовтня 2021 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді