1 ЗАОЧНЕ РІШЕННЯСправа № 335/6766/21 2/335/184/2022
14 січня 2022 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Капто Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
У червні 2021 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем 08.08.2020 було укладено шлюб, який зареєстровано Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 656. Від шлюбу у них народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З березня 2021 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, відповідач мешкає окремо, допомоги на утримання дитини та дружини не надає. Вказує, що вона наразі не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, інших джерел отримання доходів немає, а відтак позбавлена можливості забезпечувати себе та дитину. Зазначає, що відповідач є працездатним, будь-яких протипоказань до роботи немає, також не має на утриманні інших осіб, проте у добровільному порядку допомогу на її утримання та утримання дитини не надає. Як їй відомо відповідач офіційно не працевлаштований, працює у таксі, де отримує щомісячний мінливий дохід. З огляду на викладені обставини просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 5 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 2 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох річного віку.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02 липня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання та сторонам надано строк для подання заяв по суті справи.
Позивач у судове засідання не з`явилася, разом з тим подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності у якій зазначила про те, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно, належним чином, згідно вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відзиву на позовну заяву відповідач не подав.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причини, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, в порядку ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення.
За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. (ст. 13 ЦПК України).
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, який 08.08.2020 зареєстровано Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 656, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 26.12.2020 року.
У позові позивач вказала, що після припинення шлюбних відносин дитина проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Зазначила, що вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а відтак не має можливості працювати та отримувати дохід, відповідач, будучи працездатною особою, та не маючи на утриманні інших осіб, взагалі не надає будь-якої матеріальної допомоги на їх утримання. Вказані обставини відповідач не спростував, відзиву на позов не подав, що свідчить про визнання ним обставин ненадання позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 працює у ТОВ «Будівельна Компанія Укрбудмоноліт», менеджером з адміністративної діяльності і з 08 лютого 2021 року по 09 грудня 2023 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років.
Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У відповідності до ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття.
За змістом ч.2,4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання дружина, з якою проживає дитини, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів суд виходить із наступного.
Згідно із ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.
Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Позивач ОСОБА_1 заявила позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошові сумі в розмірі 5 000 грн. та на її утримання у розмірі 2 500 грн. у зв`язку із тим, що відповідач має неофіційний дохід, є працездатною особою та на утриманні інших осіб не має. Відповідач ОСОБА_2 вказаний розмір аліментів не оспорював, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти у такому розмірі за своїм матеріальним станом суду не надав, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, а тому із відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивача на утримання доньки у розмірі 5 000 грн., щомісячно, починаючи з 29.06.2021 року до повноліття дитини та на утримання ОСОБА_1 у розмірі 2 500 грн. щомісячно починаючи з 29.06.2021 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох річного віку.
Згідно із ст. 191 СК України, аліменти стягуються з дня подачі позову до суду.
Згідно пункту 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини, за один місяць, слід допустити до негайного виконання.
Позивач, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.
Таким чином, відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000 (п`ять) тисяч гривень 00 копійок щомісячно, починаючи стягнення з 29.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи з 29.06.2021 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.
Відповідно до пункту 15.5 розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.
Повне судове рішення складено 14 січня 2022 року.
Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).
Суддя: А.Б.Алєксєєнко