Справа № 559/331/22
Провадження № 2/559/390/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

за участі секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

представника відповідача - Кузьмич М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Смизької селищної ради про визнання права на земельну частку (пай),

встановив:

ОСОБА_1 звернулася у Дубенський міськрайонний суд Рівненської області з позовом до Смизької селищної ради про визнання права власності на земельну частку (пай), посилаючись на наступні обставини. В обґрунтування позову зазначається, що позивач з 1986 по 1992 роки перебувала у трудових відносинах із колгоспом імені Радянської Армії, яке знаходилося у с. Берег, Дубенського району, Рівненської області, а згодом Колективне сільськогосподарське підприємство «Колос України», відвідувала збори членів КСП, працюючи на посаді диспетчера та голови колгоспного кооперативу. 23.06.1994 КСП «Колос України» с.Берег було видано державний акт серії РВ № 00001 на право колективної власності на землю, при цьому прізвище позивача було відсутнє у списку громадян-членів, який є додатком до цього акту. Сертифікат про право на земельну частку (пай) не виготовлявся і не видавався. ОСОБА_1 вважає, що її права на земельну частку (пай) були порушені та підлягають захисту мотивуючи тим, що на час отримання державного акта на землю та її розпаювання між членами КСП «Колос України» вона була членом цього підприємства та мала права на отримання земельного паю, проте помилково не була включена до списку, доданого до державного акту на право колективної власності на землю з невідомих позивачу причин. Про своє порушене право вона дізналася лише у вересні 2021 року, коли їй стало відомо, що право власності на земельну частку (пай) виникає в особи з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, до членів якої вона належить. 23.09.2021 позивач здійснила запит до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області щодо факту неотримання нею сертифікату та розміру земельної частки (паю) під час розпаювання по Смизькій селищній раді (КСП «Колос України» с. Берег) в умовних кадастрових гектарах, у відповідь на що отримала лист від 04.10.2021, з якого вбачається, що ім`я позивача відсутнє у списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооператива або товариства, а розмір відповідної земельної частки (паю) складає 3,25 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі (на місцевості). 29.09.2021 позивач звернулася до Державного архіву Рівненської області та отримала лист, та архівну довідку, відповідно до якої позивач згідно з рішенням загальних зборів членів колгоспу імені Радянської армії с. Берег Дубенського району від 10.12.1986 (протокол № 4) була прийнята до членів цього колгоспу, а у протоколах засідань правління та зборів уповноважених членів колгоспу імені Радянської армії 1992-1994 років рішення про її виключення з членів цього підприємства не виявлено. Стверджує, що на час розпаювання земель колективної власності вона зберегла членство у підприємстві та мала законне право на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай). Водночас з листа ГУ Держгеокадастру у Рівненській області від 31.01.2022 вартість земельної частки (паю) КСП «Колос України» на території Смизької селищної ради (колишньої Берегівської сільської ради) Дубенського району становить 100028,34 грн станом на 01.01.2022. З огляду на це позивач просила визнати за нею право на земельну частку (пай) як колишнього члена колгоспу імені Радянської армії (у подальшому Колективного сільськогосподарського підприємства «Колос України» с. Берег) орієнтовним розміром 3,25 умовних кадастрових гектарів за рахунок земель запасу в межах території Смизьскої селищної ради Дубенського району Рівненської області.

Ухвалою суду від 07.02.2022 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розпочато підготовче провадження в справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 28.02.2022 відмовлено Смизькій селищній радіу прийнятті визнання позову, визнано обов`язковою явку представника Смизької селищної радиу судове засідання для розгляду справи по суті, витребувано у ОСОБА_1 докази, зокрема копії трудової книжки, тощо, які підтверджують правовий зв`язок - членства у КСП "Колос України" с. Берег станом на час розпаювання земель колективної власності згідно Державного акту на право колективної власності на землю серії РВ 00001 від 23 червня 1994 року, закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено цивільну справу до розгляду по суті в судовому засіданні.

У судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. На адресу суду від позивачки надійшли заяви про розгляд справи за її відсутності, вказуючи, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов.

Представниця відповідача у судовому засіданні вказала, що дійсно позивачка працювала в колгоспі імені Радянської Армії, а в подальшому реорганізованого у КСП "Колос України", але не знає, чи збережене членство в колгоспі після її звільнення. Звернула увагу, що оскільки сільська рада має землі запасу, з яких можливо виділити землі, а позивачка працювала у вказаному колгоспі певний час і не виявлено рішень про її виключення з членів колгоспу, то повідомила суд про визнання позову. Однак, зважаючи на відсутність відомостей щодо збереження членства у колгоспі після звільнення працездатної особи, при вирішенні даного спору поклалася на розсуд суду.

Заслухавши представника відповідача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно з архівною довідкою Комунальної установи «Об`єднаний трудовий архів Дубенського району Рівненської області» Семидубської сільської ради № 422 від 22.06.2021 (а.с. 8) у документах трудового архіву є відомості про те, що ОСОБА_2 , 1967 року народження, працювала у колгоспі імені Радянської Армії (СВК «Колос України») і мала відпрацьовані людинодні за період 1986-1992 років.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 15.09.1993 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала шлюб із ОСОБА_3 , після реєстрації якого взяла собі прізвище чоловіка " ОСОБА_4 " (а.с. 44).

23.06.1994 відповідно до рішення Берегівської сільської ради народних депутатів Дубенського району Рівненської області № 1 від 04.05.1994 Колективному сільськогосподарському підприємству «Колос України» с. Берег був виданий державний акт на право колективної власності на землю серії РВ № 00001 у розмірі 3815,2 гектарів землі в межах згідно з планом для сільськогосподарського призначення (а.с. 11-12). Додатком до вказаного державного акта є список громадян-членів цього підприємства (а.с. 13-37), серед яких позивач відсутня.

Як вбачається з листа Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №ПІ-142/0-148/0/63-21 від 04.10.2021 (а.с. 10), згідно з матеріалами розпаювання КСП імені Радянської Армії сертифікат на право на земельну частку (пай) ОСОБА_1 не видавався. Середній розмір земельної частки (паю) відповідно до схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП імені Радянської Армії (Берегівська сільська рада Дубенського району Рівненської області) становить 3,25 умовних кадастрових гектарів.

У архівній довідці Державного архіву Рівненської області № П-63/01-27/21 від 21.10.2021 (а.с. 40) зазначається, що ОСОБА_2 згідно з рішенням загальних зборів членів колгоспу імені Радянської армії с. Берег Дубенського району від 10.12.1986 (протокол № 4) була прийнята у члени вищевказаного колгоспу. Згідно з рішенням правління колгоспу від 11.07.1992 (протокол № 30) була звільнена з посади диспетчера.

У листі Державного архіву Рівненської області № П-63/01-27/21 від 21.10.2021 (а.с. 39) повідомляється, що у протоколах засідань правління та зборів уповноважених членів колгоспу імені Радянської армії с. Берег Дубенського району за 1992-1994 роки рішення про виключення ОСОБА_5 з членів вищевказаного колгоспу та списків осіб, які мали право на майновий пай, не виявлено.

Водночас у трудовій книжці ОСОБА_6 (а.с. 75-76) міститься запис від 03.05.1986 про прийняття на роботу у колгосп імені Радянської армії Дубенського району на посаду диспечера колгоспу, запис від 15.04.1988 про переведення тимчасово на посаду бригадира рільничої бригади № 1, запис від 17.02.1989 про переведння на посаду голови колгоспного кооперативу, запис від 17.03.1990 про переведння на посаду диспетчера конгоспу та запис від 01.08.1992 про звільнення з колгоспу за власним бажанням (протокол № 32 від 01.08.1992). Також від 01.08.1992 у трудовій книжці міститься запис про прийняття позивача на роботу секретарем виконкому Берегівської сільської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу України (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЗК України (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Згідно з п. 2 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, за змістом ст.ст. 22, 23 ЗК України (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) та Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 особа набуває право на земельну частку (пай) за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

При цьому право на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є.

Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишилися членами цього підприємства. Сам по собі факт перебування особи в трудових відносинах із таким підприємством не є підставою для отримання нею земельної частки (паю).

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надання такій особі земельної частки (паю) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п. 7 указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 має бути виділена із земель запасу, створеного місцевою радою.

Судом було також встановлено, що позивач дійсно була членом колгоспу імені Радянської армії с. Берег Дубенського району та працювала в ньому у період з 1986 по 1992 роки. У той же час відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю серії РВ № 00001 від 23.06.1994, що був виданий Колективному сільськогосподарському підприємству «Колос України» с. Берег, ОСОБА_1 у цьому списку відсутня і на момент його отримання не перебувала з цим підприємством у трудових відносинах, позаяк була звільнена 01.08.1992, а отже на момент отримання підприємством цього державного акта позивач не залишалася його членом.

На думку суду, фактичне припинення працездатною особою роботи в недержавному сільськогосподарському підприємстві, звільнення з посади, перехід на іншу роботу є підставою вважати, що фактичний зв`язок з підприємством припинений, оскільки особа в добровільному порядку залишила колектив, ніякої участі в його роботі не приймала, за відсутності будь-яких належних доказів участі у зборах колективу та участі у прийнятті рішень життєдіяльності КСП, а позивачка перейшла на роботу в орган місцевого самоврядування, а тому відпадають підстави вважати її членом колективу, з якого вона фактично вибула.

При цьому, будь-яких доказів, зокрема витягу з установчих документів колгоспу імені Радянської армії (с. Берег Дубенського району) - КСП "Колос України", де могло б бути зазначено про збереження за колишніми працівниками, які були звільнені до отримання Державного акту на право колективної власності на землю, членстава в такому підприємстві, а відтак збереження права на земельну частку (пай), в матеріалах справи нема та позивачкою не додано.

Отже, позивач, як свідчать досліджені судом письмові докази, 01.08.1992 була звільнена з членів КСП «Колос України», тобто до отримання підприємством державного акту на право колективної власності на землю.

Згідно з п.п. 1.1, 2.4, 2.19, 2.27, 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). До трудових книжок за місцем роботи вноситься окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів запис про роботу як членів колгоспу у тому разі, коли чинним законодавством передбачене зарахування цієї роботи в загальний трудовий стаж працівників.

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 дата звільнення; у графі 3 причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Позивачем не було надано суду доказів про визнання недійсним запису у трудовій книжці про її звільнення з членів колгоспу 01.08.1992, а тому її вимоги є безпідставними, позаяк саме трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналогічне зазначено у постанові Миколаївського апеляційного суду від 24.07.2019 у справі № 481/1837/18, з яким суд першої інстанції погоджується.

Тому, незважаючи на те, що позивачку на час отримання державного акта на право колективної власності на землю Колективному сільськогосподарському підприємству «Колос України» с. Берег (23.06.1994) окремим рішенням могли не виключити з членів підприємства, з огляду на невиявлення відомостей про таке, та остання могла формально залишатися членом КСП, однак таке «формальне» членство не дає позивачеві права на отримання земельної частки (паю) із земель цього підприємства, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог та є підставою для залишення позову ОСОБА_1 без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

в позові ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до Смизької селищної ради (місцезнаходження: вул. Заводська, 1б, Дубенський район, Рівненська область, код ЄДРПОУ 04385391) про визнання права на земельну частку (пай)- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 19 травня 2022 року.

Суддя М.В. Панчук