Справа № 307/3832/20
Провадження № 2/307/1740/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Она О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , до Усть-Чорнянської територіальної громади Тячівського району Закарпатської області, де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Тячівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся в суд з позовом до Усть-Чорнянської територіальної громади Тячівського району Закарпатської області, де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Тячівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві представник зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 передчасно помер його батько ОСОБА_1 .. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку і надвірних споруд, розташованих в АДРЕСА_1 . Про те, що будинок значиться за померлим ОСОБА_1 і після смерті він вступив в управління, володіння та користування спадковим майном стверджено довідкою Лопухівської сільської ради за №1202 від 20.07.2020 року. В зв`язку з тим, що за життя спадкодавець ОСОБА_1 ніякого розпорядження щодо спадкового майна не залишив, він у встановлений законом термін він звернувся із заявою до секретаря виконкому Лопухівської сільської ради та державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, але через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, він позбавлений можливості оформити спадщину, а тому йому було запропоновано звернутись до суду щодо визнання права власності на це майно. Його мати булла жінкою померлого та теж звернулася із заявою про відмову від прийняття спадщини на його користь та не претендує на спадкове майно. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину за померлим батьком відсутні, так як в коло спадкоємців входить його мати та він. Відповідно до технічного паспорта спадкове нерухоме майно складається з житлового будинку, площею 71,20 кв.м., надвірних споруд: господарської будівлі, площею 45 кв.м., сараю, площею 22,80 кв.м., сараю, площею 12,50 кв.м., вбиральні 1,2 кв.м., розташованих в АДРЕСА_1 і цей вищевказаний будинок та надвірні споруди були побудовані до 1991 року. Згідно запису в погосподарській книзі власником житлового будинку АДРЕСА_1 вважається ОСОБА_1 .

Просить визнати за ОСОБА_1 право власності на спадковий житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача Усть-Чорнянської територіальної громади в судове засідання не з`явився, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи Тячівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується його свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та паспортом громадянина України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_2 .

23 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_1 .

Заявою матері позивача ОСОБА_3 від 23.07.2020 року стверджується, що ОСОБА_3 відмовилася від спадщини, яка залишилася після смерті її чоловіка ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки виконкому Лопухівської сільської ради від 20.07.2020 року за №1214 до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Довідкою виконкому Усть-Чорнянської селищної ради від 23.12.2020 року за №1904/02-23 стверджується, що згідно погосподарської книги, нерухоме майно будинок АДРЕСА_1 , значився за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 та після смерті батька його син ОСОБА_1 вступив в управління, володіння та користування спадковим майном.

Згідно довідки Тячівського РПТІ від 10.07.2020 року за №07/38 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012 року, не зареєстровано.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.02.2021 року за №244175775 також вбачається, що право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , не зареєстровано.

Довідкою виконкому Усть-Чорнянської селищної ради від 21.09.2021 року за №845 стверджується, що згідно погосподарської книги, нерухоме майно будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка, що закріплена за цим будинком, площею 0,2000 га в с. Лопухів, значилися за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 та після смерті батька, його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вступив в управління, володіння та користування спадковим майном.

На даний час позивачем ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт з якого вбачається, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , побудований до 1991 року, його загальна площа становить 59,9 квадратних метри.

Згідно акту, складеного комісією в складі депутатів Усть-Чорнянської селищної ради 15.02.2021 року, будинок в АДРЕСА_1 , знаходиться в задовільному стані та придатний для проживання. Власником будинку є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом заступника Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 р., не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням належності будинку, земельної ділянки, на якому він розташований, що знаходяться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Незважаючи на те, що згідно п. 4 Постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок державного обліку житлового фонду" організації технічної інвентаризації системи міністерств житлово-комунального господарства союзних республік здійснюють реєстрацію й технічну інвентаризацію житлового фонду в містах, селищах міського типу та сільській місцевості, незалежно від його належності, а також складають і подають до вищестоящих організацій та місцевих органів державної статистики в строки, встановлювані ЦСУ СРСР, відповідну статистичну звітність, а згідно ч.1 цієї ж постанови, Міністерство житлово-комунального господарства УРСР, облвиконкоми, Київський і Севастопольський міськвиконкоми мали розробити до 1 липня 1985 року організаційні заходи по завершенню реєстрації й технічної інвентаризації житлового фонду Української РСР у містах і селищах міського типу в 1987 році, у сільській місцевості - в 1988 році, самого порядку реєстрації будинків та домоволодінь у сільській місцевості Української РСР так і прийнято не було, як і не було розроблено жодних організаційних заходів по завершенню реєстрації й технічної інвентаризації житлового фонду Української РСР у сільській місцевості.

Із п.1.2 листа Мінюсту СРСР від 22 грудня 1986 року "Рекомендации по вопросам удостоверения договоров об отчуждении жилого дома (части дома) либо квартиры в доме жилищно-строительного коллектива индивидуальных застройщиков" вбачається, що Законами всіх союзних республік про державний нотаріат встановлено, що при посвідченні договору про відчуження житлового будинку нотаріус перевіряє за правовстановлюючим документом приналежність цього будинку власнику. Цей документ обов`язково вказується в договорі. Переліки документів, що підтверджують право особистої власності на житловий будинок, наведені в інструкціях союзних республік про порядок вчинення нотаріальних дій. Посвідчення договору без правовстановлюючого документа не допускається. У сільській місцевості підтвердженням приналежності будинку можуть служити відповідні довідки виконкому селищної, сільської Ради. Якщо у власника є правовстановлюючий документ (свідоцтво про право на спадщину, договір і т.п.), він повинен бути представлений нотаріусу і зазначений в договорі про відчуження.

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Тому, суд вважає, що померлий ОСОБА_1 набув право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

В ч.3 ст.1268 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як видно з наданих доказів, спадковий будинок знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, зареєстрований в сільській раді, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ч.2 ст.382, ст.392 ЦК України).

Крім того, згідно ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

А у відповідності до п.9 ч.1 ст.27 вищезазначеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 вступив в управління, володіння та користування спадковим майном після смерті батька ОСОБА_1 , який володів житловим будинком, розташованим в АДРЕСА_1 , однак відсутність державної реєстрації зазначеного будинку перешкоджає позивачу в оформленні спадщини на нього в нотаріальному порядку.

Беручи до уваги наведене, з врахуванням вимог ст.ст. 1222, 1223, 1268 ЦК України, суд вважає, що невизнане право позивача підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно.

Судові витрати щодо сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 81, 209, 223, 247, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 16, 328, 1222, 1223, 1268 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженцем с. Лопухово, Тячівського району, Закарпатської області, України, право власності на спадковий житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 59,90 квадратних метрів, житловою площею 32,70 квадратних метрів, що розташований в АДРЕСА_1 , України, в цілій частині.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 .

Відповідач Усть-Чорнянська територіальна громада Тячівського району Закарпатської області, адреса: смт. Усть-Чорна, вул. Верховинська, 233, Тячівського району, Закарпатської області, України.

Третя особа Тячівська державна нотаріальна контора, адреса: м. Тячів, вул. Незалежності, 30.

Головуючий: В.І. Бобрушко