Ухвала

18 січня 2022 року

місто Київ

провадження № 61-784ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О., вирішуючи питання про прийняття до розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до суддів Верховного Суду Стефанів Надії Степанівни, Голубицького Станіслава Савелійовича про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10 січня 2022 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із позовною заявою про солідарне стягнення із суддів Верховного Суду Стефанів Н. С. та Голубицького С. С. відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000, 00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 36 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, - як суд першої або апеляційної інстанції, у порядку, встановленому процесуальним законом.

За правилом частини другої статті 24 ЦПК України Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Статтями 25, 388 ЦПК України визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, який переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

Отже, Верховний Суд в порядку цивільного судочинства здійснює перегляд вже ухвалених судових рішень, не здійснює розгляд позовів та заяв як суд першої інстанції, не перевіряє їх на предмет прийнятності та відповідності нормам процесуального закону.

Порядок подання позовної заяви визначено статтями 19 та175 ЦПК України.

Так, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За правилом частини першої статті 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 184 ЦПК України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Наведене дає підстави для висновку, що позовна заява, яка за своїм змістом є первинним процесуальним зверненням особи до суду з метою захисту порушених прав, подається до місцевого суду, суду першої інстанції.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права з врахуванням правил глави 2 розділу ІІІ ЦПК України, суд касаційної інстанції не є повноважним судом в розумінні частини першої статті 23 цього Кодексу для прийняття та вирішення по суті такого процесуального звернення як позовна заява.

Суд касаційної інстанції під час розгляду касаційних скарг діє у порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження імперативно визначені правилами глави 2 розділу V ЦПК України «Касаційне провадження».

За правилом частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 400 цього Кодексу, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Отже, повноваження суду касаційної інстанції визначаються метою здійснення перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права в оскаржуваних в такому порядку судових рішеннях. При цьому перелік таких судових рішень, що підлягають касаційному перегляду, також є вичерпним та міститься переважно у статті 389 ЦПК України. Тож вирішення питання про прийняття Верховним Судом позовної заяви та її розгляд за правилами зазначеної глави ЦПК України не передбачене та не належить до компетенції Верховного Суду.

Підсумовуючи, суд наголошує на тому, що відповідно до визначених процесуальним законом повноважень та функцій Верховний Суд здійснює виключно перевірку правильності ухвалених у справі рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що унеможливлює вирішення цією судовою інстанцією процесуального питання щодо прийняття до розгляду позовної заяви.

Керуючись статтями 19, 23-25, 184, 400 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до суддів Верховного Суду Стефанів Надії Степанівни, Голубицького Станіслава Савелійовича про відшкодування моральної шкоди повернути ОСОБА_1 для звернення до повноважного суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний