Справа № 473/3599/21
РІШЕННЯ

іменем України

"13" січня 2022 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Ротар М.М., при секретарі судового засідання Лукіянчиної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенськ Миколаївської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку

встановив

04 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 , який є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , який він успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду з позовною заявою до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання недійсним Державного акту на право власності на землю, виданого відповідачем 10.05.1993 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В обґрунтування вимог позивач зазначав, що відповідач видав вказаний Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1436 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 і має цільове призначення обслуговування житлового будинку та особистого підсобного господарства, але Державний акт на право приватної власності на землю мав бути виданий співвласникам житлового будинку відповідно до їх часток в спільній частковій власності на житловий будинок. Крім того державний акт виданий на земельну ділянку площею, що перевищує допустиму норму приватизації земельних діляноквизначену для міст.

Посилаючись на те, що норми Земельного Кодексу України, Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю, затвердженої наказом Держкомітету України по земельним ресурсам 15.04.1993 року, діючої на час видачі вказаного Державного акту, не передбачали передачі земельних ділянок без визначення часток у спільну сумісну власність кільком особам, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і через вказане порушення він позбавлений можливості оформити спадщину на земельну ділянку, позивач просив позов задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та про підтримання позовних вимог.

Представник відповідача - Вознесенської міської ради - в судове засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не має.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні було встановлено, що 06 вересня 2021 року позивач ОСОБА_1 отримав у спадок після смерті свої матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, видане 06.09.2021 року приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, що був виданий Вознесенською міською радою 10.05.1993 року та зареєстрований за АДРЕСА_1 та надана для обслуговування житлового будинку та особистого підсобного господарства була передана у приватну власність ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач позбавлений можливості оформити право власності на земельну ділянку, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю виданий на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Вознесенською міською Радою народних депутатів 10.05.1993 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 947, без зазначення часток кожного.

Крім того державний акт містить розбіжності у прізвищі померлої, а саме: у свідоцтві про смерть прізвище померлої написане "ОСОБА_2. а в Державному акті на право приватної власності на землю її прізвище написане " ОСОБА_2 ".

Крім того розмір площі, вказаної у державному акті (0,1436 та), згідно земельного законодавства, яке було чинним на 1993 рік, перевищує площу, яка мала бути надана громадянам.

В зв`язку з цим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що підтверджується довідкою-роз`ясненням приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу від 30.12.2021 року № 167/02-14.

Згідно статті 6 ЗК України в редакції, що діяла на час виниклих правовідносин, передача земельних ділянок, що перебували у державній власності, у приватну власність громадянам України провадилася місцевими радами відповідно до їх компетенції. У відповідності до статті 67 цього Кодексу розмір ділянок для обслуговування житлового будинку повинен бути не більше у містах - 0,1 га.

Право власності або право користування землею посвідчувалося державними актами, форма яких затверджувалася Верховною радою України відповідно до ст. 23 ЗК України 1990 року.

Порядок видачі державних актів був передбачений Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю, затвердженої наказом Держкомітету України по земельним ресурсам 15.04.1993 року №28, діючої на час видачі вказаного Державного акта.

Відповідно до частини 1 статті 42 ЗК України (у редакції 1991 року) громадяни, яким житловий будинок, господарські будівлі та споруди належать на праві спільної власності, використовують і розпоряджуються земельною ділянкою на якій розташовані дані об`єкти нерухомого майна, спільно, пропорційно розміру часток у спільній власності на будинок, будівлю, споруду.

Відповідач не врахував вказаного, створив перешкоди в реалізації позивачу права на набуття права власності на земельну ділянку.

Відповідачем не спростовано вказане твердження позивача.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що Державний акт на право приватної власності на землю виданий з порушенням визначеного законодавцем порядку отримання даних правовстановлюючих документів.

Право ОСОБА_1 з огляду на приписи частини 1 статті 16 ЦК України та статті 152 ЗК України на захист прав осіб на земельні ділянки може здійснюватися шляхом визнання недійсним відповідного Державного акту на право приватної власності на землю, що є законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ухвалив

Позов задовольнити.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю виданий 10.05.1993 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1436 га, призначену для обслуговування житлового будинку та особистого підсобного господарства, що розташована за адресою АДРЕСА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради № 124 від 20.04.1993 року.

Рішення може бути оскаржене в Миколаївський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Суддя: М.М. Ротар