Ухвала

12 травня 2022 року

м. Київ

справа № 466/8239/21

провадження № 61-3709ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дуди Ірини Петрівни на ухвалу Шевченківського районного суду

м. Львова від 10 вересня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 лютого 2022 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_1 про стягнення на його користь 420 493,96 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти згідно з офіційним курсом Національного банку України станом становить 11 361 746,00 грн.

09 вересня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме: житловий будинок, загальною площею 1438,9 кв. м. за адресою:

АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 101; житловий будинок загально площею 190,4 кв. м. за адресою:

АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 101; житловий будинок загальною площею 117,4 кв. м за адресою:

АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 101.

Заяву обґрунтовано тим, що ціна заявленого позову становить

420 493,96 доларів США томуіснує необхідність у забезпеченні позову, оскільки існує можливість того, що ОСОБА_1 буде вчиняти дії по відчуженню належного йому майна, що призведе до порушення прав

ОСОБА_2 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10 вересня 2021 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 14 лютого 2022 року, заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

У порядку забезпечення позову накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме:

- житловий будинок, загальною площею 1438,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- житловий будинок загально площею 190,4 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- житловий будинок загальною площею 117,4 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

15 квітня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Дуда І. П. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 10 вересня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 лютого 2022 року, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Дуди І. П. мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанції ґрунтуються на припущеннях та не мають жодних доказів. Також представник заявника зазначила, що при ухваленні судових рішень було порушено принцип співмірності.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст судових рішень

в оскаржуваній заявником частині, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною першою статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною першою статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема,

з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом

в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Встановивши, що предметом спору, який виник між сторонами у справі, є стягнення суми заборгованості у розмірі 420 493,96 доларів США, що еквівалентно, на момент подачі позовної заяви, 11 361 746,00 грн, а отже у випадку задоволення позовної заяви може виникнути необхідність примусового виконання рішення суду, а ОСОБА_1 , як власник майна, може розпорядитися ним у будь-який момент, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви ОСОБА_2 про накладення арешту на майно відповідача.

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2,

3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень

в оскаржуваній заявником частині та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Дуди Ірини Петрівни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 10 вересня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 лютого 2022 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник