Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2567/21
Провадження №: 2/332/156/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2022 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (місцезнаходження за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 72), Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький ливарно-механічний завод» (місцезнаходження за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 72), про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання, в розмірі 60000 грн., та до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький ливарно-механічний завод»про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання, в розмірі 6000 грн.

В обґрунтування своїх доводів позивач в позові зазначив, що перебував у трудових відносинах та працював на Публічному акціонерному товаристві «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (далі - ПАТ «Запоріжсталь», Відповідач-1):

слюсарем з ремонту металургійного обладнання на гарячих дільницях цеху виливниць з 23.05.1986р. по 01.08.1987р. (01 рік 02 місяці 09 днів);

машиністом крана металургійного виробництва обрубного відділення цеху виливниць з 01.08.1987р. по 01.08.1990р. (03 роки 00 місяців 01 день);

машиністом крана металургійного виробництва на гарячих дільницях цеху виливниць з 01.08.1990р. по 01.01.1997р. (06 років 05 місяців 01 день); машиністом крана металургійного виробництва на гарячих дільницях ливарного цеху з 01.01.1997р. по 11.08.2016р. (19 років 07 місяців 11 днів).

11.08.2016р. звільнений з ПАТ «Запоріжсталь» за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, на підставі ст. 38 КЗпП України.

Також, з 12.08.2016р. до 30.06.2020р. (03 роки 10 місяців 18 днів) працював на ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод» (далі - ТОВ «ЗЛМЗ, Відповідач-2) машиністом крана металургійного виробництва.

30.06.2020р. звільнений з ТОВ «ЗЛМЗ» за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, на підставі ст. 38 КЗпП України.

Умови праці на робочому місті відповідачів не відповідали безпечним стандартам.

20.07.2020р. було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4, за яким встановлено діагноз:

«Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В ЛН-другого ступеня.

Вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально- периферичним ангіодистонічним синдромом, з вазомоторно-трофічнимим порушеннями на кистях, у поєднанні з полірадикулопатією попереково-крижовою (L5-S1) та шийною (С5-С7), з вираженими статико-динамічноми порушеннями, з двостороннім плечолопатковий періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом, в поєднанні з періартрозами, ліктьових (ГІФ першого- другого ступеня) і колінних (ПФ першого-другого ступеня) суглобів, з больовим синдромом.

Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху).».

Причиною виникнення професійного захворювання зазначено, в т.ч., наявність на підприємствах: ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» та ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод» шкідливих виробничих факторів.

Висновком МСЕК від 17.08.2020р. позивачу встановлено 60 % стійкої втрати професійної працездатності, позивачу встановлена третя група інвалідності безстроково.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача 1 на його користь у якості відшкодування моральної шкоди 60000 гривень, та з відповідача 2 моральну шкоду в розмірі 6000 грн.

В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив позов задовольнити і справу розглянути без нього (а.с.137).

Представники Відповідача-1 та Відповідача-2 в судове засідання не з`явились, надали суду відзиви на позов, зазначивши, що сам позивач не змінював посаду, хоча знав про стан свого здоров`я, який приховував при медичних оглядах, розмір моральної шкоди не доведено, просили у задоволенні позову відмовити (а.с.65-90, 91-108).

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах та працював на Публічному акціонерному товаристві «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»:

слюсарем з ремонту металургійного обладнання на гарячих дільницях цеху виливниць з 23.05.1986р. по 01.08.1987р. (01 рік 02 місяці 09 днів);

машиністом крана металургійного виробництва обрубного відділення цеху виливниць з 01.08.1987р. по 01.08.1990р. (03 роки 00 місяців 01 день);

машиністом крана металургійного виробництва на гарячих дільницях цеху виливниць з 01.08.1990р. по 01.01.1997р. (06 років 05 місяців 01 день); машиністом крана металургійного виробництва на гарячих дільницях ливарного цеху з 01.01.1997р. по 11.08.2016р. (19 років 07 місяців 11 днів).

11.08.2016р. звільнений з ПАТ «Запоріжсталь» за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, на підставі ст. 38 КЗпП України.

Також, з 12.08.2016р. до 30.06.2020р. (03 роки 10 місяців 18 днів) працював на ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод» машиністом крана металургійного виробництва.

30.06.2020р. звільнений з ТОВ «ЗЛМЗ» за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.12-13).

Умови праці на робочому місті відповідачів не відповідали безпечним стандартам.

Так, 20.07.2020р. було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4, за яким встановлено діагноз:

«Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В ЛН-другого ступеня.

Вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально- периферичним ангіодистонічним синдромом, з вазомоторно-трофічнимим порушеннями на кистях, у поєднанні з полірадикулопатією попереково-крижовою (L5-S1) та шийною (С5-С7), з вираженими статико-динамічноми порушеннями, з двостороннім плечолопатковий періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом, в поєднанні з періартрозами, ліктьових (ГІФ першого- другого ступеня) і колінних (ПФ першого-другого ступеня) суглобів, з больовим синдромом.

Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху).».

Причиною виникнення професійного захворювання зазначено, в т.ч., наявність на підприємствах: ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» та ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод» шкідливих виробничих факторів (а.с.25-30).

Висновком МСЕК від 17.08.2020р. позивачу встановлено 60 % стійкої втрати професійної працездатності, позивачу встановлена третя група інвалідності безстроково (а.с.16-17).

Позивач був змушений проходив відповідне лікування та обстеження (а.с.31-41).

Отже, внаслідок професійного захворювання позивач змушений певний час знаходитись на лікарняному, у зв`язку із чим було порушено його нормальні життєві зв`язки.

Статтею 153 Кодексу Законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), згідно з ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Внаслідок отриманого професійного захворювання позивач змушений тривалий час знаходитися на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, не може вести активний спосіб життя, зміни у життєвих відносинах викликають у нього моральні страждання, він переносить фізичні страждання. Отримане позивачем професійне захворювання призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, окрім глибини фізичних та душевних страждань, має також враховувати характер правопорушення, форму та ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також інші обставини, які мають істотне значення.

При цьому згідно п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст.23 ч.3 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме: у розмірі 40000 грн. з Відповідача-1, та у розмірі 4000 грн. з Відповідача-2.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір», пропорційно задоволеним вимогам, що складає по 605 грн. з кожного, оскільки при подачі позову позивач мав би сплатити за кожною вимогою по 908 грн. судового збору, тобто за вимогу до кожного відповідача окремо, але від його сплати позивач звільнений, отже судовий збір стягується з кожного відповідача окремо пропорційно задоволеним вимогам в дохід держави (Щодо Відповідача -1: 908 х 40000 / 60000 = 605 грн. Щодо Відповідача -2: 908 х 4000 / 6000 = 605 грн.).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимогиОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький ливарно-механічний завод» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути в дохід держави з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» судовий збір у розмірі 605 грн.

Стягнути в дохід держави з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький ливарно-механічний завод» судовий збір у розмірі 605 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19 травня 2022 року.

Суддя Р.В. Сінєльнік