Справа № 727/2059/22
Провадження № 2/727/815/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2022 року Шевченківський районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді: Одовічен Я.В.

за участю секретаря: Філатової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління комунальної власності Чернівецької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування розпорядження про приватизацію житла та свідоцтва про право власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаною вище позовною заявою до Управління комунальної власності Чернівецької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування розпорядження про приватизацію житла та свідоцтва про право власності.

Посилалася на те, що в 2005 році вона та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулись із заявою до Департаменту ЖКГ ЧМР про передачу у спільну сумісну власність квартири АДРЕСА_1 .

20.07.2005 року на підставі розпорядження органу приватизації житла Чернівецької міської ради №43465 вказана квартира була передана у спільну сумісну власність ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та позивачу.

Свідоцтво про право власності на квартиру видано не було, оскільки співвласники не з`явились до Відділу приватизації житла для завершення процесу приватизації та отримання свідоцтва. Тобто останні не виявили наміру набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1 , внаслідок чого позбавили позивача права отримати свідоцтво про право на житло.

ОСОБА_5 , на яку було відкрито особовий рахунок на квартиру, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкова справа після її смерті у зв`язку з відсутністю спадкоємців не відкривалась.

Місце перебування відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не відомо.

У подальшому, рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №773/26 від 23.12.2015 року особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_2 переоформлено на її ім`я.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29.06.2016 року відповідачів було визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_3 , оскільки не проживали у вказаній квартирі більше трьох років з 2013 року.

На даний час процес приватизації житла не закінчений, співвласники не отримували платіжні доручення органу приватизації, не погасили своїх депозитних рахунків та не отримали свідоцтво про право власності.

Намагаючись отримати свідоцтво про право власності, позивач неодноразово зверталась до Управління комунальної власності ЧМР, проте отримувала відмову.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13.09.2018 року було визнано частково недійсним розпорядження органу приватизації житла Чернівецького міськвиконкому №43465 від 20.07.2005 року по відношенню до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на приватизацію квартири АДРЕСА_1 .

Вказувала на те, що розпорядження органу приватизації на момент його видачі було законним, однак до даного часу не реалізовано поза волею позивача, немає підстав для визнання його недійсним, однак є підстави для його скасування в повному обсязі у зв`язку з неможливістю практичної реалізації даного розпорядження за відсутності осіб, що зазначені у ньому, що дасть їй можливість використати своє право на приватизацію та отримати документ, що посвідчує право власності на житло.

Також зазначила, що вимога про скасування розпорядження органу приватизації без скасування свідоцтва про право власності на дане житлове приміщення не вирішить спір по суті. Тому хоча свідоцтво про право власності не отримано, вважає за необхідне скасувати його.

Просила скасувати розпорядження органу приватизації житла Чернівецької міської ради №43465 від 20.07.2005 року про передачу у спільну сумісну власність ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 та свідоцтво про право спільної сумісної власності на вказану квартиру.

Відповідачами відзиву на позов подано не було.

Ухвалою суду від 01.04.2022 року було відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.

18.05.2022 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, у поданій до суду заяві просила розглянути справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача Управління комунальної власності ЧМР у судове засідання не з`явився. У поданій до суду заяві просив розглянути справу у його відсутності. Не заперечував проти її задоволення.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання повторно не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини неявки суд не повідомила.

Судом враховуються роз`яснення, наведені в рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.

Згідно з частиною 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути вказану справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що розпорядженням органу приватизації житла №43465 від 20.07.2005 року на прохання наймача ОСОБА_5 було передано у спільну сумісну власність наймачу та членам його сім`ї квартиру АДРЕСА_3 (а.с.21).

Як вбачається з дослідженого листа Управління комунальної власності ЧМР від 11.02.2022 року, квартира АДРЕСА_3 передана у спільну сумісну власність ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

На даний час процес приватизації зазначеного житла не закінчений, а саме, не отримане свідоцтво про право власності. Для отримання документів та завершення процесу приватизації всім вищевказаним співвласникам необхідно з`явитися у відділ обліку та приватизації житла (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла (а.с.19).

Спадкоємці майна померлої відсутні, спадкова справа не заводилась (а.с.11,12).

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 також не вчинили дій щодо отримання свідоцтва про право власності на житло, не виявили волю набуття права власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29.06.2016 року позов ОСОБА_1 задоволено, вирішено визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_3 (а.с.16).

Окрім того, рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13.09.2018 року позов ОСОБА_1 було задоволено. Визнано частково недійсним розпорядження органу приватизації житла №43465 від 20.07.2005 року по відношенню до: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та приватизацію квартири АДРЕСА_4 (а.с.17-18).

Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 345 ЦК України визначено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У результаті придбання єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його права та обов`язки. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

За змістом ч. 3 ст.48 ЖК України, громадяни, які одержали житло у державному фонді, мають право на його приватизацію відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно абз. 3 ст. 9 Житлового Кодексу Української РСР, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон), приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно ст. 2 Закону до об`єктів приватизації належать - квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Згідно ч. 4 ст. 5 Закону, право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Порядок приватизації квартир, визначений «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затверджений Наказом Міністерства ЖКХ України № 396 від 16.12.09 року. Згідно п.п. 15, 16, 17, 18, 20 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства) (далі - орган з оформлення документів).

Передача квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках кімнат у комунальних квартирах у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" оформляється свідоцтвом про право власності, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Громадянином до органу приватизації подається, зокрема документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду.

Згідно п.23 зазначеного Положення, оформлена заява на приватизацію квартири (будинку) з доданою до неї довідкою про склад сім`ї та займані приміщення, а також документ, що підтверджує право на пільгові умови приватизації, подаються громадянином до органу приватизації місцевої державної адміністрації, виконкому місцевої Ради народних депутатів чи державного підприємства, організації, установи, де вони реєструються.

Таким чином, як випливає з аналізу вказаних норм, процедура оформлення права власності передбачає обов`язкове постійне проживання в цих квартирах (будинках) квартиронаймача.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно ч. 5 ст. 8 Закону України «Про приватизацію держаного житлового фонду», передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Згідно ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Як було встановлено судом, розпорядження органу приватизації житла №43465 від 20.07.2005 року рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13.09.2018 року визнано частково недійсним, а отже на даний час воно є нечинним, не породжує жодних юридичних наслідків, а тому позовна вимога про його скасування є обґрунтованою, призведе до відновлення порушеного права позивача та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про скасування свідоцтва про право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 суд зазначає наступне.

Так, за приписами частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Із змісту поданої до суду позовної заяви вбачається, що свідоцтво про право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі розпорядження органу приватизації житла №43465 від 20.07.2005 року не видавалось, а отже предмет оскарження у цій частині позовних вимог відсутній.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в цій частині необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 9, 48 ЖК України ст.ст. ст.ст. 4, 5, 10, 18, 133, 259, 263-265, 273, 280, 281, 282, 284 ЦПК України суд ,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління комунальної власності Чернівецької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування розпорядження про приватизацію житла та свідоцтва про право власності - задовольнити частково.

Скасувати розпорядження органу приватизації житла Чернівецької міської ради №43465 від 20.07.2005 року про передачу у спільну сумісну власність ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Одовічен Я.В.