ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1393/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Ганіної М.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та життєві цінності, сторони як подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного, вже тривалий час фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, а тому подальше примирення та збереження шлюбу є неможливим.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 листопада 2021 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 7 грудня 2021 року відкрито провадження у справі № 753/24190/21 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено розгляд справи на 17 січня 2022 року.

У судове засідання 17 січня 2022 року позивач та його представник не з`явилися, до початку розгляду справи подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача ОСОБА_3 , в якій він підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання 17 січня 2022 року також не з`явилася, 31 грудня 2021 року від відповідача до суду надійшла заява, завірена 15 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоришин Ю.А., в якій відповідач просила проводити розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти розірвання шлюбу.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 1 серпня 2007 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №1092.

За час перебування у шлюбі у сторін народилися діти - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно із ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Як передбачено частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам спільної дитини, що мають істотне значення.

Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною 2 статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Зі змісту позовної заяви та письмових заяв стороні вбачається, що спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя, шлюбні відносини між сторонами та ведення спільного господарства припинені і на цей час шлюб існує лише формально, а тому перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін.

Вказані обставини сторонами визнаються, про що свідчить зміст їх заяв по суті спору, і ці обставини є достатніми для висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що відповідач визнає позовні вимоги про розірвання шлюбу і судом не встановлено, що таке визнання суперечить закону і порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України).

Як визначено ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 454,00 грн.

Керуючись ст.ст. 110, 112, Сімейного Кодексу України, ст.ст.12-13, 76-81, 141, 206, 258-259, 263-265, 268, 280 - 282, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 1 серпня 2007 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №1092.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з державного бюджету судовий збір за подання позовної заяви в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні, сплачений квитанцією №74719 від 22.11.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору за подання позовної заяви.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Якусик