Справа 206/2663/21
Провадження 2/206/40/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

при секретареві Мороз В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпро в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Євчук Ірина Леонідівна, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2021 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернулась Дніпровська міська рада з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Євчук Ірина Леонідівна, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та повернення земельної ділянки.

Позов обґрунтований тим, що 05.03.2018 державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Євчук І.Л. прийнято рішення від 07.03.2018 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 40031898, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ОСОБА_1 на магазин за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності на вищезазначений об`єкт, відповідно до інформаційної довідки є розпорядження про присвоєння адреси, серія та номер: 412-р, виданий 19.05.2011, видавник: Дніпропетровська міська рада; лист про підтвердження декларації, серія та номер: 1007-03/49, виданий 18.01.2018, видавник: Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ДП 8, видана 08.06.2011, видавник: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 27.09.2017, видавник: Інженер з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_2 ; дозвіл на виконання будівельних робіт, серія та номер: 451/01-10, виданий 22.10.2010, видавник: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області.

Відповідно до листа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 29.04.2021 4/1-145 вбачається, що станом на час надання відповіді дозвіл на виконання будівельних робіт від 22.10.2010 № 451/01-10 та декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 08.06.2011 ДП 8 по об`єкту, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 Управлінням не реєструвалась.

Також, листом Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 05.05.2021 за № 3/15-237 повідомлено, що відповідно до містобудівного кадастру та Адресного плану міста офіційно адреса АДРЕСА_1 , жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна адреса, відсутній.

Також, позивачем зазначено, що спірний об`єкт нерухомого майна є об`єктом самочинного будівництва.

На підставі викладеного позивач просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Євчук І.Л. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 40031898, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ОСОБА_1 на магазин за адресою: АДРЕСА_1 ;

-припинити право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на нього за ОСОБА_1 ;

-зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно побудованої будівлі;

-стягнути із ОСОБА_1 сплачений судовий збір.

В свою чергу, відповідачем ОСОБА_1 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила, що позивачем не надано доказів того, що в нього наявні права на спірну земельну ділянку.

Окрім того зазначила, що вона не укладала з ДМР будь-яких договорів стосовно земельної ділянки під її магазином, тому і відсутні реєстраційні записи в підсистемі «Фіскальний кадастр» Муніципальної земельної інформаційної системи м. Дніпропетровська. Муніципальна земельна інформаційна система не веде облік виданих іншою юридичною особою територіальним органом державного органу Інспекцією ДАБК в Дніпропетровській області ДАБІ дозволів на початок будівельних робіт. Факт відсутності укладених угод щодо земельної ділянки під магазином не доводить того, що ОСОБА_1 не отримувала Дозволу на початок будівництва того самого магазину.

Розпорядженням міського голови магазину присвоєна поштова адреса.

Станом на час видачі Дозволу на будівельні роботи та час реєстрації Декларації Єдину державну електронну систему у сфері будівництва ще не було створено. А тому, відсутність в ній відомостей про видані документи Дозвіл та Декларацію не підтверджують факту їх не видання компетентним органом Інспекцією ДАБК у Дніпропетровській області ДАБІ. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області видано ОСОБА_1 . Дозвіл та зареєстровано Декларацію. Тобто, створені у 2016 році виконавчі органи місцевого самоврядування не існували станом на час видання їй дозволу та реєстрації Декларації.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що у державного реєстратора були всі правові підстави для реєстрації за нею права власності на магазин, оскільки нею були додані до заяви, всі необхідні документи, передбачені п. 41 Порядку № 1127.

Також, ОСОБА_1 зазначила та просила застосувати правові наслідки пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду з позовними вимогами. Так, позивачу достеменно було відомо про те, що на спірній земельній ділянці в 2010 році ОСОБА_1 почала будувати нежитлове приміщення.

Представником Дніпровської міської ради було подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що позивачем не було пропущено строку на звернення з даною позовною заявою, оскільки листом ВП № 4 Дніпровського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області від 31.03.2021 № 43.4/2095 Дніпровську міську раду було повідомлено, що в провадженні даного відділу перебуває кримінальне провадження № 0000529 від 12.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України за фактом самовільного зайняття земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Даний лист надійшов на адресу міської ради 31.03.2021 вх. № 12/704.

Також, представником позивача зазначено, що всі земельні ділянки, які розташовані в межах населеного пункту, окрім земель державної й приватної форм власності відносяться до комунальної власності в силу прямої норми закону.

Відповідно до модулю «Розпорядча діяльність» програмного забезпечення «Електронне самоврядування» вбачається, що розпорядження № 412-р від 19.05.2011 про присвоєння адреси не видавалось. Згідно зазначеного модулю розпорядження 412-р прийняте 17.06.2011 та стосується внесення змін до розпорядження міського голови від 06.05.08 № 581-р «Про створення робочої групи з питань реалізації Програми запровадження системи управління якістю в органах місцевого самоврядування м. Дніпропетровська».

Так, у відповіді на відзив представник позивача підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, та зазначив, що рішення про державну реєстрацію права власності прийнято на підставі неіснуючих правовстановлюючих документів.

Відповідно до наданих заперечень на відповідь Дніпровської міської ради на відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, відповідач ОСОБА_1 ще раз зазначила, що форма власності спірної земельної ділянки є предметом доказування по справі, оскільки доказів про те, що земельна ділянка є власністю територіальної громади м. Дніпра не надано. Доводи та аргументи Дніпровської міської ради, викладені у відповіді на відзив, не відповідають дійсним обставинам справи та чинному законодавству.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2021 забезпечено позов, шляхом заборони ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам до розгляду справи по суті здійснювати у будь-який спосіб відчуження магазину за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2021 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Також надав пояснення, аналогічні обставинам, що викладені у позові.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали у повному обсязі та просили суд відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Євчук І.Л. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд зазначеної справи за її відсутності (а.с. 46).

Окрім того, в судовому засіданні в якості свідка була допитана відповідач ОСОБА_1 , яка показала суду, що в 1994 році її мати придбала кіоск, після чого цей кіоск було переобладнано в павільйон. Всі документи були оформлені. Після того, як померла мати, вона звернулась до відповідно органу, де їй запропонували зробити магазин. Брат допомагав їй оформлювати документи на магазин. ОСОБА_1 зверталась до «Земграда», де їй казали, які документи необхідно надати. Орендну плату за землю вона сплачує.

Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (сформована станом на 07.04.2021) 05.03.2018 державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Євчук І.Л. прийнято рішення від 07.03.2018 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 40031898, на підставі чого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ОСОБА_1 на магазин, літ. А-1 будівля магазину, загальною площею 42,4 кв.м., літ. А1 прибудова, літ. 1-1 навіс, за адресою: АДРЕСА_1 , (а.с. 17).

Відповідно до вказаної Інформаційної довідки підставою виникнення права власності на вищезазначений об`єкт є: розпорядження про присвоєння адреси, серія та номер: 412-р, виданий 19.05.2011, видавник: Дніпропетровська міська рада; лист про підтвердження декларації, серія та номер: 1007-03/49, виданий 18.01.2018, видавник: Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ДП 8, видана 08.06.2011, видавник: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 27.09.2017, видавник: Інженер з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_2 ; дозвіл на виконання будівельних робіт, серія та номер: 451/01-10, виданий 22.10.2010, видавник: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області.

Відповідно до листа від 29.04.2021 № 4/1-145 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради станом на час надання відповіді дозвіл на виконання будівельних робіт від 22.10.2010 № 451/01-10 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 08.06.2011 ДП 8 Управлінням не реєструвалися по об`єкту, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.а.с. 28, 29).

Відповідно до листа від 05.05.2021 № 3/15-237 Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради відповідно до даних містобудівного кадастру та Адресного плану міста офіційно адреса АДРЕСА_1 жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна ця адреса, відсутній (а.с. 32).

Згідно з листом від 24.05.2021 № 4/11-378 Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради станом на 18.05.2021 за результатами пошуку за адресою земельної ділянки у Системі не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та фізичними або юридичними особами на земельну ділянку по АДРЕСА_1 (а.с.а.с. 18, 19).

Відповідно до листа від 18.01.2018 № 1007-03/49 Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України ОСОБА_1 отримала в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області (на теперішній час департаменті державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області) зареєстровані дозвіл на початок виконання будівельних робіт № 451/01-10 від 22.10.10 та декларацію за номером ДП 8 від 08.06.2011 на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (магазин) (а.с. 20).

Відповідно до копії розпорядження Дніпропетровського міського голови № 412-р від 19.05.2011 присвоєно магазину по АДРЕСА_1 (а.с. 26).

Згідно з копією дозволу на виконання будівельних робіт № 451/01-10 від 22.10.2010 виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області Цвєтковій І.О. надано дозвіл на будівництво магазину по АДРЕСА_1 (а.с. 27).

Дніпровська міська рада відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є представницьким органом місцевого самоврядування.

Органи місцевого самоврядування, які одночасно здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства, у земельних правовідносинах виступають як представницькі органи суб`єкта власності - народу України, територіальної громади власників землі щодо права розпорядження, притаманного власнику.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їх компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб`єкт владних повноважень орган місцевого самоврядування Дніпровська міська рада вирішує в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю. Отже, право комунальної власності на землю (земельні ділянки), виникає і без реєстрації в силу спеціальних вимог закону.

Виходячи із вимог статті 83 Земельного кодексу України презюмується належність земельних ділянок на території міста Дніпра територіальній громаді міста з визначенням її власника Дніпровської міської ради.

Право власності чи користування землею фізичними особами набувається та реалізується в порядку і на підставах, визначених Конституцією України (ст.ст. 13, 14), Земельного кодексу України (ст. ст. 78, 92, 93, 102,116, 118, 119, 123, 125, 126 ЗК України) а також інших законів, що видаються відповідно до них (Закону «Про оренду землі», Цивільного кодексу України).

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях міської ради.

Відтак, правовою основою виникнення права користування земельною ділянкою є рішення органу місцевого самоврядування.

Так, згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає, зокрема, право власності.

Нормами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить забезпечення проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та зберігання реєстраційних справ.

Частиною 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор встановлює, зокрема, відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу і до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняттям в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи; відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження; присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; формує реєстраційні справи у паперовій формі.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що прямий обов`язок державного реєстратора під час розгляду заяви про реєстрацію є встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства України.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: прийняття/ отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Згідно приписів ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Серед засад державної реєстрації прав відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Частиною 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 цього Закону державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі:

1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;

2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;

5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;

6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката;

7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 01 січня 2013 року;

9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації;

13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

13.1) договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності;

14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, І зміну або припинення прав на нерухоме майно.

За судового розгляду встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 вказаної процедури не дотримано, рішення про державну реєстрацію прийнято на підставі неіснуючих правовстановлюючих документів.

Так, відповідачем ОСОБА_1 для реєстрації права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , було надано державному реєстратору наступні документи: розпорядження про присвоєння адреси, лист про підтвердження декларації, декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, технічний паспорт, дозвіл на виконання будівельних робіт, однак, інформація, вказана у зазначених документах, не була підтверджена Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради та Головним архітектурно-планувальним управлінням департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради.

Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Таким чином, суд погоджується із слушністю доводів позивача щодо проведення державної реєстрації права власності відповідача ОСОБА_1 на нерухоме майно всупереч встановленого законом порядку.

Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч. 1, 2 ,3 статті 376 ЦК України).

Зважаючи на наведене, дії відповідача із самовільного зайняття земельної ділянки порушують права територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, як власника земель, що належить до комунальної власності на самостійне володіння, користування, розпорядження нею.

Оскільки спірний об`єкт нерухомого майна є об`єктом самочинного будівництва, а отже відсутні правові підстави для розпорядження даним об`єктом, оскільки право розпоряджатись майном є складовою частиною права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України та статті 377 ЦК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Статтею 212 Земельного кодексу України визначено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруда здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Суд, безпосередньо дослідивши зібрані докази, оцінивши їх на предмет належності і допустимості, достатності і достовірності кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозв`язку, приходить до висновку про порушення прав позивача з боку відповідача ОСОБА_1 , тому порушені права підлягають поновленню у спосіб, обраний позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом.

За таких обставин, позовні вимоги Дніпровської міської ради підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується заперечень відповідача ОСОБА_1 проти позову, то вони не спростовують висновків суду, зазначених в даному рішенні.

Окрім того, у відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 просить застосувати строки позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, провадження № 14-96цс18.

Таким чином, щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, то оскільки позов обґрунтований, позовна давність має застосовуватися за заявою відповідача та за умови пропуску строку, визначеного ст. 257 ЦК України.

Відповідно до відповіді на відзив початок перебігу строку позовної давності був день отримання листа від ВП № 4 Дніпровського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області від 31.03.2021 № 43.4/2095, в якому Дніпровську міську раду було повідомлено, що в провадженні даного відділу перебуває кримінальне провадження № 0000529 від 12.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, за фактом самовільного заняття земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме 31.03.2021 вх. 12/704 (а.с.а.с. 30,31). Саме 31.03.2021 позивач довідався про порушення свого права та про особу, яка його порушила, а саме про реєстрацію права власності на майно за іншою особою (відповідачем), та 23.06.2021 він звернувся із позовом до суду.

Відтак, позивачем дотримані передбачені ст. 257 ЦК України строки.

Відповідачем суду не було доведено зворотного.

Враховуючи обставини, якими позивач обґрунтовує свої доводи та надані ним докази (зокрема, лист ВП № 4 Дніпровського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області від 31.03.2021 № 43.4/2095), суд погоджується із слушністю доводів позивача в цій частині.

Судові витрати розподілити в порядку ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 3, 12, 13, 76-78, 81-82, 89, 130, 137, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Євчук Ірина Леонідівна, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та повернення земельної ділянки задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Євчук І.Л. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 40031898, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ОСОБА_1 на магазин за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме магазин, літ. А-1 будівля магазину, загальною площею 42,4 кв.м., літ. а1 прибудова, літ. 1-1 навіс, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на нього за ОСОБА_1 , номер запису про право власності 25166129.

Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно побудованої будівлі, а саме: магазин, літ. А-1 будівля магазину, загальною площею 42,4 кв.м., літ. а1 прибудова, літ. 1-1 навіс.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Дніпровської міської ради () сплачений судовий збір у розмірі 7945,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 04 жовтня 2022 року.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

позивач: Дніпровська міська рада, , м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75;

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Євчук І.Л., м. Дніпро, проспект Мануйлівський, буд. 5;

Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75.

Суддя В.В. Малихіна