13 травня 2022 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Резніченко Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Будівельник Запоріжжя», Територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, про визнання права власності, -
ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Войтович Є.М., звернувся до суду з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Будівельник Запоріжжя» про визнання права власності.
В обґрунтування позову зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , власник квартири АДРЕСА_1 . За життя вказану квартиру ОСОБА_2 заповідав позивачу.
Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. №684/02-31 від 12.04.2021 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкоємцем не надано документа, що посвідчує право власності на квартиру. Така ситуація склалася через те, що документом, який посвідчує право власності спадкодавця ОСОБА_2 на квартиру є рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя у справі 2-3409/2002 від 04.12.2002 року, у якому було допущено описку щодо адреси квартири.
Враховуючі викладені обставини, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, оскільки в нього відсутні в повному обсязі документи, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, необхідні для видачі свідоцтва.
З урахуванням зазначеного ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження; розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання; витребувано з архіву Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя засвідчену копію рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04.12.2002 року у справі №2-3409/2002 за позовом ОСОБА_2 до Житлово-будівельного кооперативу «Будівельник» про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування; витребувано у Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк Ірини Іванівни належним чином засвідчену копію спадкової справи заведеної після померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
10 грудня 2021 року на виконання ухвали суду від 06 грудня 2021 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя надано копію рішення у справі 2-3409/2002 за позовом ОСОБА_2 до ЖБК «Будівельник» про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування.
31 грудня 2021 року на виконання ухвали суду від 06 грудня 2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. надано копію спадкової справи №128/2020, заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Ухвалою суду від 25.01.2022 задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 та залучено до участі у вказаній справі у якості співвідповідача Територіальну громаду м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.
28.04.2022 до суду від Територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради надійшов відзив на позовну заяву у якому вона просить суд прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.
Ухвалою суду від 29 квітня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, разом з тим позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСББ «Будівельник Запоріжжя» будучі належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, разом з тим від голови правління ОСББ «Будівельник Запоріжжя» до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив про те, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.
Представник відповідача Територіальної громади в особі Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, у відзиві на позовну заяву зазначив про те, що просить розгляд справи провести за його відсутності та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку.
Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , виданим 22 вересня 2020 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №1178.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина. 12 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. із заявою про прийняття спадщини за заповітом.
28 вересня 2020 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І., на підставі заяви позивача ОСОБА_1 було заведено спадкову справу № 128/2020 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 .
Згідно заповіту від 25.08.2020 року, зареєстрованого в реєстрі № 420, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Остренко А.В., ОСОБА_2 на випадок своєї смерті, все належне майно де б таке не знаходилось та з чого б воно не складалось та все те, що буде належати спадкодавцю на день смерті та на що він за законом має право, заповів - позивачу у справі ОСОБА_1 .
При зверненні до нотаріуса позивач просив видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
В порядку ст.46 Закону України «Про нотаріат» приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. направлено запит щодо надання копії документів, що посвідчують право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Як вбачається з матеріалів спадкової справи №128/2020 від 28.09.2020 року згідно відповіді Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації за вих. №2391 від 30.03.2021 року в матеріалах інвентаризаційної справи на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_4 не містяться.
12 квітня 2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. винесено постанову №684/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не було подано документи, що посвідчують право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Тобто у встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, фактично спадщину прийняв, однак свідоцтво про спадщину на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 не видавалось, оскільки відсутній документ, що, посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно.
Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2).
Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частина 1 ст. 1270 ЦК України визначає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до положень частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину, згідно положень частини 1 статті 1298 ЦК України, видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Згідно роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Як встановлено з матеріалів справи документом, що посвідчує право власності спадкодавця ОСОБА_2 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 є рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04.12.2002 року, яким визнано право власності за ОСОБА_2 на вказану квартиру в порядку спадкування. Рішення набрало законної сили 08.01.2003 року.
У вказаному рішенні суду від 04.12.2002 року було допущено описку в адресі квартири. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 25 жовтня 2021 року виправлено описку допущену в рішенні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04.12.2002 року у цивільній справі 2-3409/2002 року за позовом ОСОБА_2 до Житлово-будівельного кооперативу «Будівельник» про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. Згідно вищевказаної ухвали суду від 25 жовтня 2021 року по тексту рішення вважати вірною адресу квартири за якою визнано право власності в порядку спадкування «квартира АДРЕСА_1 ». Ухвала суду від 25.10.2021 року набрала законної сили 09.11.2021 року.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав (на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів (виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.
Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Ц[К та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ІІК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.
Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.
Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову І практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.
Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу П «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.
Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.
З урахуванням зазначеного та виходячи з того, що позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 , є обґрунтованими, підтверджують наявними в матеріалах справи доказами, а тому підлягають задоволенню.
Разом з цим, суд зазначає наступне. Так, позивачем у даній справі у якості відповідачів зазначено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «будівельник Запоріжжя» та Територіальну громаду м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.
Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
У постанові від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц Верховний Суд вказав, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначила, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку про те, що у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Будівельник Запоріжжя» про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 слід відмовити у зв`язку з тим, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Будівельник Запоріжжя» є неналежним відповідачем у даній справі.
Разом з цим, позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , підлягають задоволенню, оскільки Територіальна громада м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради є належним відповідачем у даній справі.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання права власності - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Будівельник Запоріжжя» - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено в повному обсязі 13 травня 2022 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ).

Відповідач 1 - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Будівельник Запоріжжя» (, адреса: м.Запоріжжя, вул.Гагаріна, буд.1, кв.2);

Відповідач 2 Територіальна громада м.Запоріжжя в особі Запоорізької міської ради (, адреса: м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.206).

Суддя: А.Б.Алєксєєнко