Провадження №: 2/755/9622/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" травня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користування квартирою та вселення, -

у с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користування квартирою та вселення.

27.01.2022 року до суду надійшов відзив сторони відповідача на позовну заяву за підписом представника відповідача, у змісті якого також міститься клопотання про закриття провадження у справі на підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Вимоги клопотання мотивовано тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.10.2015 року у справі №755/9308/15-ц було задоволено позовні вимоги щодо вселення позивачки у кв. АДРЕСА_1 . А рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.03.2019 року у справі №755/13201/18 задоволені позовні вимоги про усунення позивачці перешкод в користуванні власністю шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні квартирою і вказане рішення суду виконане. На думку сторони відповідача позивачка зловживає своїми правами та втретє звернулась до суду з вимогами до того ж відповідача і з тим же предметом позову вказавши, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо у позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Заборона розгляду тотожного позову випливає і з принципу правової визначеності. У трьох цивільних справах предметом позову є усунення перешкод у користуванні власністю та вселення і обґрунтовуючи підстави звернення до суду, позивач у трьох цивільних справах посилається на те, що він є співвласником квартири, а ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у користуванні власністю та не дає можливості вселитись.

Суд, вивчивши заявлене клопотання та додатки до нього, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що клопотання не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

За змістом ч. 1 ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно ч. 1 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

У справі №755/21186/21, що перебуває на розгляді суду, позивачем є ОСОБА_1 , відповідачем - ОСОБА_2 , і у цьому позові позивачка просить усунути їй перешкоди у здійсненні права користування квартирою розташованою за адресою: АДРЕСА_2 шляхом вселення та зобов`язати відповідача передати ключі від вхідних дверей квартири.

У справі №755/13201/18 позивачем була ОСОБА_3 , відповідачем - ОСОБА_2 , а позові вимоги стосувались усунення перешкод в користуванні квартирою та встановлення порядку користування нею, і рішенням суду від 27.03.2019 року позов задоволено частково, суд вирішив усунути позивачці перешкоди в користуванні квартирою шляхом зобов`язання відповідача не чинити позивачу перешкод в користуванні квартирою, а в іншій частині позову відмовлено.

Вбачається, що сторони у двох наведених справах дійсно є одними й тими самими, однак предмети позовів є різними, оскільки в справі №755/13201/18 усунення перешкод в користуванні квартирою відбувалось шляхом зобов`язання відповідача не чинити перешкод позивачу в користуванні квартирою, а у справі №755/21186/21 позивач вимагає усунути йому перешкоди в користуванні квартирою шляхом вселення та зобов`язання відповідача передати ключі від квартири, отже визначені у двох справах способи захисту права власності не збігаються.

У справі №755/9308/15-ц позивачем була ОСОБА_3 , а відповідачами Київська міська рада, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , отже у справі №755/21186/21 та справі №755/9308/15-ц сторони не є абсолютно тотожними.

Однією з позовних вимог позивача у справі №755/9308/15-ц було вселення її до квартири АДРЕСА_1 і ця позовна вимога була задоволена рішенням суду від 15.10.2015 року.

При цьому, зі змісту позовної заяви, яка перебуває в провадженні суду, вбачається, що позивачка посилається на продовження вчинення відповідачем дій з перешкоджання їй у користуванні квартирою після прийняття вказаного рішення, і відповідне підтверджується змістом рішення суду у справі №755/13201/18 у якому вказано, що в судовому засіданні представник відповідача зазначив, що відповідачка не надала позивачу вселитися в спірну квартиру після 15.10.2015 року, оскільки між сторонами мали місце перемовини щодо компенсації позивачем боргів, які врешті погасила сама відповідачка. Наведе свідчить, що підстави позовів у справі №755/9308/15-ц та справі №755/21186/21 не є тотожними, оскільки звернення позивачки до суду у справі №755/21186/21 ґрунтується, зокрема, на обставинах неможливості вселення в квартиру, які виникли після прийняття рішення суду у справі №755/9308/15-ц.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається даних, що питання про вселення позивача в квартиру за рішенням суду від 15.10.2015 року у справі №755/9308/15-ц мало примусове виконання, що не дає позивачу прав передбачених ч. 6 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» щодо звернення до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження у разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, натомість, у такому випадку, зазначене є підставою для звернення до суду за захистом свого права шляхом вселення у зв`язку з подальшим триваючим порушенням прав позивача на користування власністю.

За наведених обставин, відсутні процесуально-правові підстави для задоволення клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 42, 48, 255, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користування квартирою та вселення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали суду складений 12.05.2022 року.

Суддя -