Справа № 308/5036/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 травня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Джуги С.Д.,

з участю секретаря Кекерчень М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малаховської Ірини Валентинівни, на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 грудня 2020 року (у складі судді Данка В.Й.) за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малаховської Ірини Валентинівни, про визнання дій неправомірними, скасування державної реєстрації права власності та повернення майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом у травні 2016 р.

Після зміни в червні 2020 р. підстав позову (т.2, а.с.87-90) просив:

-визнати дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малаховської І.В. у частині реєстрації власності на автомагазин по АДРЕСА_1 та реєстрації власності на земельну ділянку в м. Ужгороді за ТОВ «Кредитні ініціативи» неправомірними;

-скасувати реєстрацію власності на автомагазин по АДРЕСА_1 та реєстрацію власності на земельну ділянку в м. Ужгороді за ТОВ «Кредитні ініціативи» /рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень/ з відкриттям розділу/ індексний номер 29484372 від 29.04.2016 р.;

-повернути у власність позивача автомагазин по АДРЕСА_1 загальною площею 1589,2 кв. м. (зареєстровано за позивачем на підставі рішення Ужгородської міської ради № 315 від 11.10.2005 р. і видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 ) та повернути позивачу у власність земельну ділянку, набуту ним згідно з державним актом серії ЗК № 017852, виданим 21.09.2004 р.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 позивач є власником автомагазину по АДРЕСА_1 загальною площею 1589,2 кв. м. Право власності на земельну ділянку набуто позивачем згідно з державним актом серії ЗК № 017852, виданим 21.09.2004 р.

05.04.2005 р. між позивачем і акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком був укладений кредитний договір № 13/4-05, на забезпечення виконання умов якого укладений також іпотечний договір № 44/23-2005. Предмет іпотеки автомагазин по АДРЕСА_1 загальною площею 1589,2 кв. м.

Позивач частково виконував узяті на себе зобов`язання до лютого 2012 р.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малаховська І.В., здійснила перереєстрацію власності позивача відповідно до іпотечного застереження без належних підстав і документів, незалежно від настання строку виконання основного зобов`язання. У свою чергу, ТОВ «Кредитні ініціативи» надало нотаріусу документи, в яких навмисно занизило ціну об`єктів нерухомості задля незаконного заволодіння майном позивача.

Вважає, що позов підлягає задоволенню також із підстав учинення приватним нотаріусом Малаховською І.В. державної реєстрації права власності за іпотекодержателем після державної реєстрації інших обтяжень, встановлених щодо майна, забезпеченого іпотекою.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11 грудня 2020 р. позов задоволено частково:

-скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малаховської І.В., про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29484372 від 29 квітня 2016 р., про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :73:001:0010 за ТОВ «Кредитні ініціативи»;

-скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малаховської І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29483833 від 29 квітня 2016 р., про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна автомагазин, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за ТОВ «Кредитні ініціативи»;

-у задоволенні решти позовних вимог відмовлено;

-стягнуто з приватного нотаріуса Малаховської І.В. і ТОВ «Кредитні ініціативи» в рівних частках на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 826,82 грн.

У апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» (надалі Товариство) просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення унаслідок неповноти встановлення обставин, які мають значення для справи, невірної оцінки доказів та неправильного визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин.

Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до відсутності в матеріалах справи доказів того, що на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , були наявні обтяження у Державному реєстрі речових прав на момент реєстрації права власності на це майно за Товариством.

У апеляційній скарзі приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малаховська І.В., просить скасувати рішення суду першої інстанції у частині задоволення позову стосовно неї і прийняти нове, яким у цій частині в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Доводить про порушення норм процесуального права.

Узагальнені та доречні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малаховська І.В. не є належним відповідачем у справі через те, що вона як державний реєстратор учинила дію відповідно до вимог закону. При цьому, в неї відсутня юридична заінтересованість у праві на спірне майно та в результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення. Визнання права власності на спірний об`єкт за учасниками спору не впливає на права та обов`язки державного реєстратора.

Також указує, що нею було дотримано вимоги чинного законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення і реєстрації права власності.

Письмових відзивів на апеляційні скарги не подано.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Павліченко О.В., не визнала апеляційні скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. Указує на те, що доводи апелянтів не спростовують висновків суду. Так, наявність зареєстрованого обтяження спірного майна є самостійною і достатньою підставою для задоволення позовних вимог.

Решта учасників у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце такого були належним чином повідомлені.

Відповідач-апелянт ОСОБА_2 подала до апеляційного суду клопотання про розгляд справи за її відсутності (т.2, а.с.219, 221).

Позивач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи без його участі (т.2, а.с.245).

Представник Товариства адвокат Мус В.П., 05.05.2022 р. учетверте подав заяву про відкладення розгляду справи (т.2, а.с.225-226, 247, т.3), яка з урахування попередньої процесуальної поведінки представника розцінена колегією суддів як необґрунтована. Правова аргументація Товариства у спорі відома та зрозуміла, оскільки викладена у письмових поясненнях на позов та в апеляційній скарзі. Окрім того, представництво Товариства як юридичної особи не обмежується лише одним-єдиним представником. Зокрема, під час розгляду справи в суді першої інстанції інтереси Товариства представляла адвокат Дорош І.І., яка проживає у м. Ужгороді (т.1, а.с.146-147, 176-180). За таких обставин справа розглядається за відсутності ОСОБА_3 .

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду без змін, із таких мотивів.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції установив наступні факти й обставини.

Позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка в м. Ужгороді, кадастровий № :73:001:0010, та об`єкт нерухомості (автомагазин) по АДРЕСА_1 , що підтверджено, копією свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 15.11.2005 та копією Державного акту на право власності на земельну ділянку зареєстровану за актовим записом № 396, виданого 21.09.2004 року Ужгородською міською радою народних депутатів Закарпатської області на підставі договору купівлі-продажу ВВЕ №550288 від 01.07.2004, з якого також вбачається, що вказана земельна ділянка передана позивачу як приватному підприємцю, і відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_1 уклав із ЗАТ Акціонерний комерційний промислово -інвестиційний банк (ПАТ «Промінвестбанк») низку договорів, а саме: іпотечний договір № 44/23-2005 від 05.04.2005 р., договір про іпотечний кредит № 73/8-07 від 11.06.2007 р. та іпотечний договір до нього № 157/23-2007 від 13.06.2007 р. і договір іпотеки № 101/23-2007 від 28.04.2007 р.

Відповідно до змісту вказаних іпотечних договорів позивачем передано в іпотеку нерухоме майно: земельну ділянку в м. Ужгороді, кадастровий № :73:001:0010, та об`єкт нерухомості (автомагазин) за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з пунктами 5.2.1. іпотечного договору № 157/23-2007 від 13.06.2007 р., іпотечного договору № 44/23-2005 від 05.04.2005 р., іпотечного договору № 101/23-2007 від 28.04.2007 р., позасудове врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки встановлено шляхом: - продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмету іпотеки будь якій особі на підставі договору купівлі продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку»; - продажу Іпотекодавцем (або за його дорученням, оформленим відповідною довіреністю іпотекодержателем) Предмету іпотеки третій особі на користь Іпотекодержателя; - прийняття Предмету іпотеки у власність Іпотекодержателем (із погашенням іпотекодавцем за рахунок коштів, отриманих від Іпотекодержателя внаслідок такого прийняття зобов`язань за кредитним договором або без проведення погашення у такий спосіб); - шляхом продажу Предмету іпотеки на біржі (з аукціону, публічних торгів); - іншим способом, що не суперечить чинному на момент реалізації Предмету іпотеки законодавством.

17.12.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Промінвестбанк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення права вимоги, зокрема і права вимоги за кредитним договором № 47/8-07 від 27.04.2007 року, укладеним із ОСОБА_1 , що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

29.04.2016 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховською І.В. було розглянуто заяву представника ТзОВ « Кредитні Ініціативи» - Лисюка Д.В., про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і прийнято рішення за № 29484372 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий № :73:001:0010, за ТзОВ «Кредитні ініціативи», та рішення за № 29483833 про державну реєстрацію права власності на автомагазин, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий № :73:001:0010, за ТзОВ «Кредитні ініціативи». Окрім того, вирішено відкрити розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна.

Між тим, 09.07.2004 р. на майно в АДРЕСА_1 , (колишній № 3) було накладено обтяження за номером 57907 у вигляді арешту, зареєстрованого Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою, а 27.08.2015 р. Державним реєстратором Ужгородського міськрайонного управління юстиції під номером 10945108 зареєстровано обтяження арешт всього нерухомого майна ОСОБА_1 на підставі постанови Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби від 25.08.2015 р.

У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку, що за наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження спірного майна державний реєстратор не мав права здійснювати реєстраційних дій, допоки це обтяження не буде зняте.

Окрім того, відповідно до ч.3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотеко держателя (в редакції, яка діяла на момент державної реєстрації прав).

Суду не надано доказів, що на момент переходу права власності, тобто станом на 29.04.2016 р. проводилась оцінка предмету іпотеки, в матеріалах справи відсутній висновок суб`єкта оціночної діяльності щодо висновку про вартість іпотечного майна на день учинення реєстраційної/нотаріальної дії.

Ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною, а тому відсутність відомостей про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, є порушенням і таке було допущено при переході права власності на предмет іпотеки.

Указані обставини не були взяті до уваги приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховською І.В.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції через їх відповідність правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам і нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не дають підстав для скасування оскарженого рішення у зв`язку наступним.

Згідно з вимогами пункту 2 частини першої статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (надалі Закон № 898-IV) іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 33 Закону № 898-IV).

Згідно з положеннями частин першої та третьої статті 36 Закону № 898-IV сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 898-IV іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Як убачається із матеріалів справи, Товариство обрало такий позасудовий варіант врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки як прийняття предмету іпотеки у власність Іпотекодержателем (із погашенням іпотекодавцем за рахунок коштів, отриманих від Іпотекодержателя внаслідок такого прийняття зобов`язань за кредитним договором або без проведення погашення у такий спосіб), що врегульовано ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з частиною тринадцятої статті 15 якого порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.

Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року (далі Порядок), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком (пункти 8, 13 Порядку).

Відповідно до пункту 15 Порядку під час розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема, серед інших і щодо наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин (квітень 2016 р.) наявність обтяжень майна було перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Указаний висновок полягає у тому, що в разі наявності арештів предмету іпотеки чи всього майна боржника реєстратор повинен відмовити у проведенні звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 755/5072/17. Наведений висновок перестав бути актуальним для банків і фінансових установ лише з 04.02.2019 р. з моменту введення в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» (зокрема, постанови ВС у справі № 405/812/19 від 12.11.2020 р. і № 201/13251/17 від 22.01.2020 р.).

Судом установлено, що згідно з Інформацією від 09.12.2020 р. із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 09.07.2004 р. на майно в АДРЕСА_1 , (колишній № 3) було накладено обтяження за номером 57907 у вигляді арешту, зареєстрованого Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою, а 27.08.2015 р. державним реєстратором Ужгородського міськрайонного управління юстиції під номером 10945108 зареєстровано обтяження арешт всього нерухомого майна ОСОБА_1 на підставі постанови Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби від 25.08.2015 р. (т.2, а.с.117-120).

Також із указаної Інформації видно, що 05.11.2013 р. державним реєстратором Крицкій Я.Е. на підставі постанови МВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 18.07.2013 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було внесено запис про обтяження арешт усього належного ОСОБА_1 нерухомого майна (т.2, а.с.118 зворот).

Усі наведені обтяження на момент державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за Товариством були чинними.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що за наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження спірного майна державний реєстратор не мав права здійснювати реєстраційних дій, поки таке обтяження не буде зняте.

Окрім цього, колегія суддів зауважує таке.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 20.03.2019 р. у справі № 306/2053/16-ц указала, що так як відповідно до положень статті 37 Закону України «Про іпотеку» після звернення стягнення кредитор повинен повернути іпотекодавцю 90% від суми перевищення вартості предмету іпотеки над розміром забезпечених вимог, то визначення вартості предмету іпотеки станом на дату звернення стягнення є істотною передумовою перереєстрації права власності. Тобто, кредитор при реалізації статті 37 Закону України «Про іпотеку» повинен провести ще й оцінку предмету іпотеки з метою визначення суми, яка буде зарахована в рахунок погашення заборгованості, а яка повинна бути повернута іпотекодавцю.

Товариство не проводило такої оцінки, що не спростовано.

Стосовно доводу апеляційної скарги ОСОБА_2 про неналежність її статусу як відповідача колегія суддів зауважує наступне.

Так, згідно з усталеною практикою ВС позовна вимога про визнання незаконною і скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно не може бути звернена до приватного нотаріуса, якого позивач визначив співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Разом із тим, у спірних правовідносинах предметом позовних вимог є, зокрема, і визнання дій приватного нотаріуса Малаховської І.В. у частині реєстрації права власності на автомагазин і земельну ділянку неправомірними, що входить у коло доказування і тягне за собою необхідність правової оцінки прав та обов`язків останньої. За таких обставин залучення ОСОБА_2 як відповідача у справі є доцільним.

Отже, за наслідками розгляду апеляційних скарг та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив таке з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малаховської Ірини Валентинівни, залишити без задоволення.

2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 грудня 2020 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 17.05.2022 р.

Судді: