Провадження № 2/161/1155/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2022 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Черняка В.В.,
за участю секретаря судового засідання Жаловаги І.П.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Луцької міської ради, про визнання недійсним та скасування державного акту, скасування державної реєстрації земельної ділянки,
27 листопада 2020 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач-1, ОСОБА_2 ), Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі відповідач-2), Луцької міської ради (далі відповідач-3), про визнання недійсним та скасування державного акту, скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є членом садівничого товариства «Маяк», що розташоване за адресою м. Луцьк, вул. Дубнівська, і їй була виділена у користування земельна ділянка у цьому товаристві за №785. Цією ділянкою вона постійно користується починаючи з 2002 року по даний час.
Також позивач вказує, що не погоджували ОСОБА_2 відповідні межі суміжної ділянки.
Посилаючись на вищевикладене, а також на порушення своїх прав та законних інтересів, як особи, що бажає отримати в порядку безоплатної приватизації земельну ділянку, якої користується значний проміжок часу, позивач просить суд:
1) визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №330254 від 04 грудня 2008 року, який виданий на підставі рішення Луцької міської ради від 26 березня 2008 року №25/20.
Позивач у судове засідання не прибула, але у письмовій заяві просить суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує.
Відповідач-1 у судове засіданні не прибув, відзиві на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Відповідач-2 у письмовому відзиві просить суд відмовити у задоволенні позову. Свого представника у судове засідання не направив, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Відповідач-3 у письмовій заяві просить суд слухати справу за відсутності її представника, у вирішенні позову покладається на розсуд суду.
Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явилися в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд в порядку ч.1 ст.281 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач є членом садівничого товариства «Маяк», що розташоване за адресою м. Луцьк, вул. Дубнівська, і їй була виділена у користування земельна ділянка у цьому товаристві за №785. Цією ділянкою вона постійно користується починаючи з 2002 року по даний час (а.с.37-45).
З метою здійснення безоплатної приватизації цієї ділянки, рішенням Луцької міської ради від 26 квітня 2017 року №23/38 позивач отримала дозвіл на розроблення технічної документації на неї (а.с.14).
Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
В першу чергу суд вважає за необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог до відповідача-2 (Головного управління Держгеокадастру у Волинській області), оскільки ця особа, зважаючи на предмет та підстави позову, не є належним відповідачем у справі.
Суд звертає увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка сформульована у постановах від 04 вересня 2018 року справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18, пункт 36), від 28 січня 2020 року у справі № 917/259/19 (провадження № 12-149гс пункт 5.18) та полягає у тому, що спір щодо державної реєстрації права чи обтяження м розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку або на інший об`єкт нерухомо особою, на користь якої державним реєстратором прийняте оспорюване рішення, або щодо державної реєстрації права якої вимагаєть внесення запису до Державного реєстру. Юрисдикційність такого спору не залежить від того, чи дотримано державним реєстратор вимог законодавства. Та обставина, що позивач не може досягти внесення відомостей до Державного реєстру власними діями, оскільки не має до нього самостійного доступу, а тому може діяти виключно через посередництво державного реєстратора в установлено законом порядку, не змінює цивільно-правового характеру відносин. Належним відповідачем у такій справі є особа, на користь якої державним реєстратором прийняте оспорюване рішення, або щодо державної реєстрації права якої вимагається внесення запису.
Хоча висновки Великої Палати Верховного Суду стосувалися державної реєстрації прав на нерухоме майно, а не державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, як у цій справі, такий підхід суд вважає за можливим застосувати і до даної ситуації, адже відповідач-2 лише здійснював реєстраційні функції стосовно земельної ділянки, а належним відповідачем за вимогою про скасування такої реєстрації у Державному земельному кадастрі є саме особа, на користь якої державним реєстратором проведена відповідна дія (відповідач-1), а не сам реєстратор (відповідач-2).
Луцька міська рада (відповідач-3) у даному спорі є належним співвідповідачем за вимогою про визнання недійсним та скасування державного акту, як орган, який видав відповідний акт.
Переходячи до оцінки вимог до належних відповідачів, суд зазначає таке.
Частиною другою та третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:
б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;
в) визнання угоди недійсною;
г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;
ґ) відшкодування заподіяних збитків;
д) застосування інших, передбачених законом, способів.
З аналізу вищенаведених положень земельного законодавства слідує, що землевласник або землекористувач можуть вимагати усунення порушення їх прав на землю, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також виданих на його підставі правовстановлюючих документів.
Таким порушенням, на переконання суду, безумовно є факт накладення земельних ділянок, оскільки в такому випадку не тільки порушуються цивільні права та законні інтереси землевласників, але і порушується встановлений в Україні правовий порядок у сфері обліку земельних ділянок та ведення земельного кадастру, що є недопустимим.
В розглядуваному випадку, факт накладення земельних ділянок позивача, як землекористувача, який хоче набути ділянку у власність, та відповідача, як землевласника суміжної ділянки, підтверджений належним та допустим доказом, а саме висновком судової земельно-технічної експертизи, в ході якої було проведено дослідження та співвластавлення на місцевості (в натурі), згідно правовстановлюючих документів, а також даних Державного земельного кадастру, земельних ділянок позивача та відповідача-1.
Відповідач-1 не надав суду доказів того, що він набув ділянку у користування чи власність, в межах закріплених за ним у державному акті координат, раніше за позивача.
Площа такого накладення є значною, а тому порушення не може бути усунуте іншим способом, ніж визнання недійсним, на підставі положень ч.1 ст.155 ЗК України, державного акту на право власності на земельну ділянку відповідача-1, а тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.
У задоволенні вимоги про скасування державного акту слід відмовити, оскільки положення ст.ст.152, 155 ЗК України такого способу захисту порушеного права не передбачають, а права та законні інтереси позивача повністю поновлюються за фактом визнання державного акту недійсним.
Також, задля ефективного поновлення прав та законних інтересів позивача, суд вважає за можливим також задовольнити позовну вимогу про скасування державної реєстрації земельної ділянки відповідача-1 у Державному земельному кадастрі, адже такий спосіб захисту порушеного права відповідає положенням п.«д» ч.3 ст.152 ЗК України, ч.10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр».
Керуючись ст.ст. 265, 280 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Луцької міської ради про визнання недійсним та скасування державного акту, скасування державної реєстрації земельної ділянки задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Луцької міської ради про визнання недійсним та скасування державного акту, скасування державної реєстрації земельної ділянки відмовити.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачами у справі є:

1) ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

2) Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, м. Луцьк, вул. Винниченка, 67, ;

3) Луцька міська рада, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 19, .

Повне судове рішення складено та підписано 18 травня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк