Провадження № 2-з/742/4/22
Єдиний унікальний № 742/41/22
УХВАЛА

іменем України

11 січня 2022 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Шептун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрікор Холдинг» про забезпечення позову, особи, які можуть отримати статус учасника справи ОСОБА_1 (відповідач), приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Пушкарьова-Гезердава Наталія Олексіївна (третя особа),

установив:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до відкриття провадження у справі.

Свою заяву мотивує тим, що має намір звернутися до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Пушкарьова -Гезердава Н.О. про визнання договору укладеним, оскільки 22 жовтня 2021 року ТОВ «Агрікор Холдинг» отримало від приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Пушкарьової Гезердави Н.О. повідомлення від 19 жовтня 2021 року за №168/01-16 про намір ОСОБА_1 продати земельну ділянку площею 1,4266 га, кадастровий номер :02:000:0608, що розташована на території Рудівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області. До повідомлення було надано проект договору купівлі-продажу земельної ділянки. Пунктом 2.1. проекту договору визначено ціну продажу земельної ділянки в розмірі 56 707 грн. 35 коп., тобто зроблено пропозицію укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки «оферту». Товариство прийняло пропозицію «акцепт» укласти договір купівлі-продажу на умовах зазначених продавцем у договорі купівлі-продажу, направивши 22 листопада 2021 року до приватного нотаріуса Пушкарьової-Гезердави Н.О. листа про бажання використати переважне право на купівлю земельної ділянки на умовах, які зазначені у проекті договору купівлі-продажу земельної ділянки «акцепт». Незважаючи на те, що суб`єктом переважного права була прийнята та погоджена пропозиція укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки на запропонованих власником земельної ділянки умовах за ціною 56 707 грн. 35 коп., 03 грудня 2021 року від приватного нотаріуса на адресу товариства надійшов лист від 30 листопада 2021 року за №302/01-16 про намір ОСОБА_1 продати вищевказану земельну ділянку за ціною згідно проекту договору купівлі-продажу вже в розмірі 75200 грн. Оскільки, пропозиція ОСОБА_1 щодо продажу земельної ділянки за новою ціною є порушенням умов договору купівлі-продажу земельної ділянки та порушенням положень ч.3 ст.164 Цивільного кодексу України, вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони відчуження спірної земельної ділянки, забезпечить можливість проведення судового розгляду позовної заяви про визнання договору укладеним, а також недопущення порушення прав суб`єкта переважного права щодо купівлі земельної ділянки на умовах, які погоджені обома сторонами договору, тому заявником і подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом встановлення заборони відчуження земельної ділянки площею 1,4266 га, кадастровий номер :02:000:0608, що розташована на території Рудівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власником якої є ОСОБА_1 .

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно із ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Слід відмітити, що у цивільному судочинстві відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Об`єктивних обставин, що несуть реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, мотивів співмірності запропонованого заходу арешту на нерухоме майно із предметом позову визнання заповіту недійсним, підтверджену доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується вжиття заходів забезпечення позову, заявником не наведено.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що створять перешкоди для виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як вбачається із змісту заяви про забезпечення позову, заявник має намір звернутися до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Пушкарьова -Гезердава Н.О. про визнання договору укладеним.

Заявлений представником позивача вид забезпечення позову у вигляді встановлення заборони відчуження земельної ділянки площею 1,4266 га, кадастровий номер :02:000:0608, що розташована на території Рудівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власником якої є ОСОБА_1 , є неспівмірним із тими позовними вимогами, з якими має намір звернутися позивач до суду, які є вимогою немайнового характеру.

Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте, заявником взагалі не зазначено, в чому саме полягає утруднення виконання ймовірного рішення суду про визнання договору укладеним та яким чином не вжиття судом заходу забезпечення позову у даній справі може ускладнити чи унеможливити його виконання.

При цьому суд враховує, що ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним (ст.317 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Перевіривши матеріали заяви про забезпечення позову, судом встановлено, що заявником не зазначено будь-яких прийнятних та переконливих обґрунтувань та не надано на їх підтвердження доказів, які б свідчили що захист його прав та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Аналогічний висновок щодо необхідності наведення достатнього обґрунтування для забезпечення позову викладений в постанові ВС №761/39201/18 від 21 серпня 2019 року, який врахований судом при постановленні судового рішення.

Доводи наведені заявником в обґрунтування заяви про забезпечення позову, мають оціночний характер та підлягають з`ясуванню, оцінці та доведенню під час вирішення спору по суті, та не свідчать, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або призведуть до порушень прав заявника.

За вказаних обставин, приймаючи до уваги відсутність належного обгрунтування заявником обраного ним заходу забезпечення позову з точки зору гарантування ефективного захисту його прав, суд приходить до висновку про відсутність передбачених ч.1 ст.149 ЦПК України підстав для забезпечення позову ТОВ «Агрікор Холдинг» про визнання договору укладеним, у зв`язку з чим в забезпеченні позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.149-153,154, 260,353 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрікор Холдинг» про забезпечення позову, особи, які можуть отримати статус учасника справи ОСОБА_1 (відповідач), приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Пушкарьова-Гезердава Наталія Олексіївна (третя особа) - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА