Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/2506/21

12 травня 2022 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючої-судді: Міськевич О.Я.

секретаря судового засідання: Дмитрук С.І.

з участю представника позивача : ОСОБА_1

відповідачки: ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини ,-

ВСТАНОВИВ:
Зміст позовних вимог:
ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги мотивує тим, що вони з ОСОБА_2 перебували в шлюбі, який в розірвано. В шлюбі в них народилося двоє дітей : ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу неповнолітній син залишився проживати з ним, а дочка залишилася проживати з відповідачкою.

14.12.2020 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася в суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, хоча знала що син на її утриманні не перебуває.

З листопада 2020 року неповнолітній син ОСОБА_6 проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні і вихованні.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Він на даний час звільнений з військової частини по стану здоров`я. Додаткових доходів немає, підприємницькою діяльністю не займається.

Відповідачка є військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 , фізично здорова, а тому вважає що вона зобов`язана матеріально утримувати дитину та сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Стислий виклад позиції позивача:
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав зазначених в позовній заяві. Просив стягувати з відповідачки в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, так як неповнолітній син проживає з батьком. Також зазначив, що позивач відмовляється від стягнення витрати на правову допомогу з відповідача.

Відповідач в судове засідання позовні вимоги визнала повністю, не заперечила обставини зазначені позивачем. Ствердила, що після розірвання шлюбу неповнолітіній син проживає з батьком ОСОБА_3 . А тому погодилася сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки від всіх видів її доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Процесуальні дії у справі:
Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.12.2021 року провадження по даній справі відкрито та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі .

Фактичні обставини, встановлені судом:
Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Надвірнянського районного суду від 05.08.2021 року розірвано. Вказане рішення набрало законної сили ( а.с. 5-6).

В шлюбі в сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7-8).

13.01.2021 року Надвірнянський районний суд виніс судовий наказ про стягнення ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки від його доходу щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. (а.с.9).

Як вбачається з довідки начальника будинковолодіння №2 від 08.11.2021 року № 523 та акту обстеження матеріально - побутових умов проживання позивач ОСОБА_3 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_4 зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1 . (а.с.10, 13).

З свідоцтва про хворобу № 897/2 від 09.09.2021 року вбачається, що ОСОБА_3 не придатний до військової служби в зв`язку з станом здоров`я та потребує звільнення від виконання службових обов`язків (а.с. 15-16).

З витягу наказу №221 від 05.10.2021 року ОСОБА_3 в зв`язку з закінченням контракту звільнений з ЗСУ (а.с. 14).

23.02.2022 року Надвірнянський районний суд постановив рішенням згідно якого позивач ОСОБА_3 звільнений від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 14.12.2020 року присуджених судовим наказом Надвірнянського районного суду від 13.01.2021 року. Також зменшений розмір аліментів і вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки від його доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. (а.с.39-41).

Норми права, які застосував суд та мотиви суду:
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку.

Статтею 51 Конституції України та статтями 180, 191 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України до обставин, які суд досліджує при визначенні розміру аліментів на дитину відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду спосіб стягнення аліментів(у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі) здійснюється за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, та змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Тобто спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Перевіряючи доводи позивача щодо визначення розміру аліментів у частці від доходу суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно норм ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц.

Тому суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідачки аліментів у частці від доходу.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів).

Враховуючи, що дитина проживає разом з батьком, а позивач наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу, суд дійшов висновку про визначення способу стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), матері.

Тому з врахуванням матеріального становища позивача, а також що дитина проживає разом з батьком, вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, матеріальне становище та стан здоров"я платника аліментів, яка є фізично здоровою та працездатною, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини частки з всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менша 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Висновки суду:
Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, а також положення ч.2 ст.182 СК України, відповідно до розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за можливе призначити відповідачу аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки з всіх видів його заробітку щомісячно, але не менша 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 23.02.2022 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина задоволено. Позивач ОСОБА_3 звільнений від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 14.12.2020 року присуджених судовим наказом Надвірнянського районного суду від 13.01.2021 року. Також зменшений розмір аліментів та вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки від його доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Рішення вступило в законну силу 29.03.2022.

Враховуючи наведена стягнення аліментів необхідно розпочати з часу вступу рішення в законну силу, а саме з 29.03.2022 року.
На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України про судовий збір. Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в користь держави.

Отже, у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 на користь держави 992 грн.40 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 141, 180-183, 191 СК України та на підставі ст.ст. 4, 19, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовільнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від всіх видів її доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 29.03.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 на користь держави 992 грн.40 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_2 .

Суддя О.Я. Міськевич
Повний текст рішення

виготовлено 17.05.2022 року.