КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №761/10828/21 Головуючий у 1 інстанції: Марчук О.Л.

Провадження №22-ц/824/487/2022 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

11 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Гаращенка Д.Р.

суддів Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

за участю секретаря Стеблиненко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Гармаш Катерини Григорівни представника ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року в справіза позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про зняття арешту та виключення записів,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про зняття арешту та виключення записів, в якому просив суд зняти (скасувати) арешт з всього нерухомого майна ОСОБА_1 , належного йому на праві власності, накладеного постановою про накладення арешту на майно, серія та номер: б/н, виданою 10 березня 2009 року старшим слідчим з ОВС СУ ПМ ДПА України Осипчук С.В., винесеною Київською обласною філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстрацій номер обтяження: 8582116 від 26.03.2009;

- виключити (припинити) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про арешт всього нерухомого майна ОСОБА_1 , запис про обтяження №3856501;

- виключити (припинити) в спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про арешт всього нерухомого ОСОБА_1 , запис про обтяження №3856501 (спеціальний).

В обґрунтування позову зазначав, що у лютому 2021 року в зв`язку з намірами здійснити розпорядження своїм майном, а саме, земельною ділянкою, площею 0,1453 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , йому стало відомо, що на все його нерухоме майно накладено арешт.

Підставою для накладення арешту зазначено постанову старшого слідчого з ОВС СУ ПМ ДПА України Осипчук С.В., про накладення арешту на майно, серія та номер: б/н, видану 10 березня 2009 року.

Постанову про накладення арешту на майно видано на підставі постанови про порушення кримінальної справи, прийняття її до свого провадження та об`єднання кримінальних справ в одне провадження від 17 жовтня 2008 року, виданої старшим слідчим в ОВС СВ ПМ ДПА у м. Києві майором податкової міліції Осипчук С.В.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2009 року в справі №4-ск-159/09 постанову старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в м. Києві від 17 жовтня 2008 року про порушення кримінальної справи відносно генерального директора Державного науково-виробничого підприємства «Електронмаш» ОСОБА_1 за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 15, ч. 5 ст.191 КК України, було скасовано, а в порушенні кримінальної справи відмовлено.

Дана постанова в апеляційному порядку не оскаржувалася.

Однак, старший слідчий з ОВС СВ ПМ ДПА в м. Києві Осипчук С.В. накладений ним арешт на все майно ОСОБА_1 не скасував.

Об`єктом обтяження є невизначене майно суб`єкта, а саме, в графі опис предмета обтяження, зазначено: все нерухоме майно.

Як зазначив позивач, йому належить на праві власності наступне нерухоме майно:

- квартира за адресою: АДРЕСА_2 , що належить позивачу на праві спільної часткової власності;

- земельна ділянка, площею 0,1453 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На думку позивача, із скасуванням постанови старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в м. Києві від 17 жовтня 2008 року про порушення кримінальної справи арешт майна став публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про зняття арешту та виключення записів задоволено частково.

Скасовано накладений постановою від 10 березня 2009 року старшого слідчого в ОВС СВ ПМ ДПА у м. Києві Осипчука С.В. арешт належної ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1453 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:026:0016, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції адвокат Гармаш К.Г. представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог вказувала, що рішення суду є не в повній мірі обґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального права, таким, що не відповідає позовним вимогам та обставинам справи, що як наслідок, не відновлює право позивача на здійснення ним права власності.

Так, арешт було накладено на все майно за ОСОБА_1 і відповідно в позовних вимогах ставилося питання про зняття (скасування) арешту з всього нерухомого майна ОСОБА_1 , належного йому на праві власності. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про не повідомлення позивачем обсягу, виду і місцезнаходження усього нерухомого майна, оскільки така інформація була наведена в позовній заяві.

Зазначала, що оскільки арешт накладено на все майно без конкретизації, єдиним способом зняття такого арешту є припинення відповідних записів про обтяження всього нерухомого майна.

У судовому засіданні адвокат Гармаш К.Г. та Мова В.І. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Представник Головного Управління ДФС у м. Києві в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 04 лютого 2021 року встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1453 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:026:0016, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

За інформацією про державну реєстрацію обтяжень, що відображена у інформаційній довідці, на все нерухоме майно позивача накладено арешт постановою від 10 березня 2009 року старшого слідчого в ОВС СВ ПМ ДПА у м. Києві Осипчука С.В. (а.с. 10-12)

Матеріалами справи встановлено, що постановою від 17 жовтня 2008 року старшого слідчого в ОВС СВ ПМ ДПА у м. Києві Осипчука С.В. було порушено кримінальну справу проти генерального директора Державного науково-виробничого підприємства «Електронмаш» Мови В.І. за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України. (а.с. 14-18)

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2009 року постанову старшого слідчого в ОВС СВ ПМ ДПА у м. Києві Осипчука С.В. від 17 жовтня 2008 року про порушення кримінальної справи проти генерального директора Державного науково-виробничого підприємства «Електронмаш» Мови В.І. за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України та відмовлено в порушенні кримінальної справи було скасовано. (а.с. 23-28)

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції прийшов до висновку, що скасування арешту підлягає лише та частина нерухомого майна, про наявність якого позивач повідомив суд, та на яке фактично був накладений арешт за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно із ст. 126 КПК України 1960 року, чинного на час накладення слідчим арешту на майно позивача, накладення арешту на майно могло тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Накладений на майно арешт мав бути скасований органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

У разі закриття кримінальної справи постановою слідчого арешт майна згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України 1960 року підлягав скасуванню на підставі цього ж процесуального рішення.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі №727/2878/19 встановлено, що справу про звільнення майна з-під арешту, накладеного в кримінальній справі за правилами КПК України 1960 року та незнятого після закриття кримінальної справи постановою слідчого, слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційний суд встановив, що при ухвалені рішення суд першої інстанції правомірно виходив з наданих йому позивачем доказів та з їх урахуванням частково задовольнив заявлені ним вимоги, саме в тій частині, на яку були надані докази порушення права позивача.

Що стосується вимог про зняття арешту з квартири АДРЕСА_2 , то позивач не надав суду даних щодо реєстрації за ним права власності на зазначений об`єкт нерухомості та накладення на квартиру арешту згідно із відповідними державними реєстрами.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що позивач не надав суду копію самої постанови старшого слідчого в ОВС СВ ПМ ДПА у м. Києві Осипчука С.В. про накладення арешту та не подавав відповідних клопотань про її витребування.

У такому випадку апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, який, враховуючи дані державного реєстру при вирішенні спору, вірно зазначив про те, що позивачем не повідомлено суду про обсяг, вид і місцезнаходження усього нерухомого майна, що належить йому на праві приватної власності.

Таким чином, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для задоволення позову в повному обсязі та зняття арешту з усього нерухомого майна позивача.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з наведеним суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Гармаш Катерини Григорівни представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 січня 2022 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко