ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 травня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/2902/20

Головуючий у першій інстанції Ковальова Т. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/58/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.

сторони:

позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Ковальової Т.Г. від 24 грудня 2020 року, місце ухвалення заочного рішення м.Ніжин, у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.01.2011 року у розмірі 25 357,67 грн. станом на 02.06.2020 року, та позивач ставив питання про відшкодування понесених судових витрат в сумі 2 102 грн. В обґрунтування вимог заявленого позову позивач вказував, що 20.01.2011 року між сторонами спору шляхом підписання анкети-заяви було укладено кредитний договір б/н, згідно з яким відповідачу було відкрито кредитний картковий рахунок та видано кредитну картку, по якій в подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 17 210 грн. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, викладеними на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Проте, як зазначає позивач, ОСОБА_1 належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим, станом на 02.06.2020 року у нього виникла заборгованість за кредитом у розмірі 25 357,67 грн., яка складається із наступного: заборгованість за тілом кредиту - 16 674,02 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 6 999,95 грн., а також штрафи: 500 грн. (фіксована частина), 1 183,70 грн. - (процентна складова).

Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24.12.2020 року позов задоволено частково. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 20.01.2011 року в розмірі 16 674,02 грн., понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1 382,07 грн., а всього стягнуто 18 056 грн. 09 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції від 24.12.2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків, неустойки та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши вимоги банку в повному обсязі. В іншій частині заочне рішення суду першої інстанції апелянт просить залишити без змін. Доводи апеляційної скарги вказують, що у оскаржуваній частині заочне рішення суду першої інстанції від 24.12.2020 року є необґрунтованим, ухваленим без повного, всебічного дослідження обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, має місце невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, судом порушено норми матеріального і процесуального права. Апелянт зазначає, що відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах надання банківських послуг у ПриватБанку не свідчить про те, що відповідач не був з ними ознайомлений, оскільки, підписуючи анкету-заяву від 20.01.2011 року, відповідач засвідчив свою згоду з умовами надання кредиту саме на визначених умовах. Доводи апеляційної скарги стверджують, що позичальник власноручно підписав довідку про умови кредитування, в якій зазначена базова відсоткова ставка 3%, та погоджено сторонами розмір і порядок нарахування неустойки. Апелянт вказує, що при укладенні кредитного договору між його сторонами були досягнуті всі істотні умови договору. При цьому, відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, в тому числі, і в частині нарахування відсотків та неустойки. Доводи апеляційної скарги зазначають, що у зв`язку із наявністю в матеріалах справи довідки про умови кредитування, підписаної відповідачем, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для відмови у задоволенні позову у оскаржуваній частині. Доводи апеляційної скарги стверджують, що відмова судом першої інстанції у стягненні з відповідача на користь позивача відсотків та неустойки не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Необхідно зазначити, що оскільки заочне рішення суду першої інстанції від 24.12.2020 року в частині задоволення судом позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення 16 674,02 грн. заборгованості за тілом кредиту сторонами не оскаржується, то відповідно до положень ч.1 статті 367 ЦПК України, у вказаній частині заочне рішення суду першої інстанції від 24.12.2020 року апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24.12.2020 року у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.101,104).

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із заочного рішення суду першої інстанції від 24.12.2020 року, відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками та штрафів, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що матеріали справи не містять в собі доказів на підтвердження того, що відповідач був ознайомлений із конкретними, запропонованими йому Тарифами, Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, на які банк посилався, як на підставу заявлених вимог. При цьому, суд першої інстанції у заочному рішенні зазначив, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватись, як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обізнаність відповідача з цими умовами.

В ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє часткове підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог заявленого позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками та штрафів, не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини.

В ході розгляду справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами (а.с.42), що 20.01.2011 року, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, між сторонами даного спору було укладено договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 виявив бажання отримати платіжну картку кредитка «Універсальна» та дебетову особисту картку.

Як вбачається із підписаної ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідач погодився з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. У вказаній анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 ознайомлений і згодний із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді Відповідач зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку.

Згідно матеріалів справи (а.с.43), в день укладення договору, 20.01.2011 року, ОСОБА_1 також було підписано Довідку про умови кредитування із використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду. Відповідно до вказаної довідки про умови кредитування, базова відсоткова ставка в місяць становить 3%, нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році. Термін внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним. Даною довідкою про умови кредитування також визначено розміри, підстави і порядок нарахування штрафів при порушенні умов договору: штраф при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше, ніж на 30 днів - 500 грн. (фіксована частина) + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (а.с.40), старт карткового рахунку НОМЕР_1 відбувся 20.01.2011 року, при цьому встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн. В подальшому, після неодноразової зміни кредитного ліміту, 01.09.2018 року кредитний ліміт було збільшено до 17 210 грн., 01.09.2018 року кредитний ліміт було зменшено до 3 000 грн., а 16.05.2019 року - зменшення кредитного ліміту, кредитний ліміт: 0,00 грн.

Згідно із довідкою банку про надання кредитних карток за кредитним договором № б/н, який було підписано між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 , відповідачу за даним договором було видано п`ять банківських карток, перша з яких була відкрита 20.01.2011 року, дата відкриття останньої картки - 18.01.2018 року, із терміном дії до останнього дня січня місяця 2022 року (а.с.41).

Відповідно до розрахунку, наданого банком до позовної заяви, заборгованість відповідача за договором №б/н від 20.01.2011 року станом на 02.06.2020 року (а.с.7-22) становить 25 357,67 грн. і складається із наступного: 16 674,02 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6 999,95 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 183,70 грн. - штраф (процентна складова).

Як вбачається із виписки за договором №б/н ОСОБА_1 , за період з 20.01.2011 року по 01.04.2020 року, відповідач користувався платіжною карткою, витрачав надані банком кошти та частково погашав заборгованість (а.с.23-39).

На адресу апеляційного суду надійшли письмові пояснення позивача, із клопотанням про прийняття доказів (а.с.105-119), в додатку до яких позивач надає апеляційному суду: розрахунок заборгованості відповідача за укладеним договором за відсотками (за відсотковою ставкою, письмово погодженою сторонами в межах визначеного строку кредитування) та штрафів, а також докази надсилання вказаних документів на адресу відповідача (а.с.120).

Відповідно до ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд, відповідно до ч.4 статті 263 ЦПК України, враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі №153/1334/16-ц, провадження №61-16362св18. А саме, Верховний Суд у даній постанові вказав: «Апеляційний суд, відхиливши клопотання про прийняття доказів, зазначив, що вони подані до суду апеляційної інстанції з порушенням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, оскільки дані документи, як докази до суду першої інстанції позивачем не подавалися та їх неподання не зумовлено поважними причинами.

Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи».

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також те, що загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, які стосуються заявлених позовних вимог, і без виконання даних процесуальних дій ухвалити обґрунтоване рішення у справі неможливо, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача за укладеним договором за відсотками (за відсотковою ставкою, письмово погодженою сторонами в межах визначеного строку кредитування) та штрафів (а.с.109-119) при апеляційному перегляді даної справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Приписами частини першої статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом по справі встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами (а.с.42,43), що при укладенні договору про надання банківських послуг від 20.01.2011 року сторонами спору було письмово погоджено всі істотні умови кредитування, зокрема, визначено розмір процентної ставки за користування кредитними коштами - 3% на місяць (36 % річних).

Відповідно до умов укладеного договору про надання банківських послуг, відповідач 20.01.2011 року отримав кредитну картку № НОМЕР_1 , зі строком дії до вересня 2014 року, яка в подальшому була пере випущена на нові картки, остання з яких № НОМЕР_2 мала термін дії - до останнього дня січня місяця 2022 року (а.с.41).

Відповідач в ході судового розгляду даної справи укладений між сторонами спору договір не оспорював.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку відносно того, що банком не доведено наявності договірних відносин із відповідачем щодо розміру відсотків та штрафів, оскільки судом першої інстанції належним чином не досліджено надані банком докази щодо видачі відповідачу кредиту, ознайомлення відповідача з умовами кредитування (а.с.43), фактичного використання ОСОБА_1 наданих банком кредитних коштів. При цьому, необхідно зазначити, що надані позивачем вказані докази відповідачем не спростовано.

Як вбачається із наданого банком розрахунку заборгованості за договором №б/н від 20.01.2011 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 02.06.2020 року (а.с.109-119), заборгованість відповідача за відсотками становить 3 798,04 грн., штрафи становлять: фіксована частина - 500 грн., процентна складова (5%) - 872,74 грн.

При цьому, необхідно зазначити, що вказаний розрахунок заборгованості проведено відповідно до умов укладеного між сторонами спору договору, за письмово погодженою сторонами відсотковою ставкою на рівні 3% в місяць (36% річних), в межах визначеного строку кредитування.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк » підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення суду першої інстанції від 24.12.2020 року, - скасуванню в частині відмови судом у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками в сумі 3 798,04 грн., а також штрафів, які становлять: фіксована частина - 500 грн., процентна складова (5%) - 872,74 грн. За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти постанову у вказаній частині позовних вимог, якою дані позовні вимоги задовольнити частково, та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками в сумі 3 798,04 грн., а також штрафи, які становлять: фіксована частина - 500 грн., процентна складова (5%) - 872,74 грн. У задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за відсотками та штрафу (процентна складова), необхідно відмовити.

Відповідно до приписів ч.13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено судами на 86%, апеляційний суд вважає за необхідне змінити заочне рішення суду першої інстанції від 24.12.2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судового збору в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених (а.с.1) понесених позивачем судових витрат за подання позовної заяви до суду першої інстанції, шляхом збільшення суми стягнутого судом судового збору з 1 382,07 грн. до 1 807,72 грн.

Розрахунок наступний: 2 102 грн. (а.с.1) х 86% = 1807,72 грн.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково, заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24.12.2020 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором б/н від 20.01.2011 року за відсотками та штрафів, частково задовольнивши позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк у вказаній частині. Також апеляційний суд вважає за необхідне заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24.12.2020 року змінити в частині розподілу судових витрат, понесених Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» в суді першої інстанції. На підставі вищезазначеного, необхідно викласти другий абзац резолютивної частини заочного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24.12.2020 року у наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , юридична адреса: вул.Грушевського, буд.1-Д, м.Київ в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №б/н від 20.01.2011 року: 16 674,02 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3 798,04 грн. - заборгованість за відсотками; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 872,74 грн. - штраф (процентна складова, 5%), а також 1 807,72 грн. в рахунок часткового відшкодування понесених позивачем судових витрат за подання позовної заяви до суду першої інстанції. У задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за відсотками та штрафу (процентна складова) - відмовити ».

В іншій частині заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2020 року необхідно залишити без змін.

При поданні апеляційної скарги на заочне рішення суду першої інстанції від 24.12.2020 року апелянтом було сплачено судовий збір у розмірі 3 153 грн. (а.с.88). Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги задоволено апеляційним судом частково, а саме, на 60%, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1 891,80 грн. в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат за подання апеляційної скарги.

Розрахунок наступний: 3 153 грн. (а.с.88) х 60% = 1 891,80 грн.

Необхідно зазначити, що оскільки заочне рішення суду першої інстанції від 24.12.2020 року в частині задоволення судом позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення 16 674,02 грн. заборгованості за тілом кредиту сторонами не оскаржується, то відповідно до положень ч.1 статті 367 ЦПК України, у вказаній частині заочне рішення суду першої інстанції від 24.12.2020 року апеляційним судом не переглядається.

Керуючись статтями: 141, 367, 368, 369, 374; п.1, п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2020 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором б/н від 20.01.2011 року за відсотками та штрафів, частково задовольнивши позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк у вказаній частині.

Заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2020 року змінити в частині розподілу судових витрат, понесених Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» в суді першої інстанції.

Викласти другий абзац резолютивної частини заочного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2020 року у наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , юридична адреса: вул.Грушевського, буд.1-Д, м.Київ в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №б/н від 20.01.2011 року: 16 674,02 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3 798,04 грн. - заборгованість за відсотками; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 872,74 грн. - штраф (процентна складова, 5%), а також 1 807,72 грн. в рахунок часткового відшкодування понесених позивачем судових витрат за подання позовної заяви до суду першої інстанції. У задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за відсотками та штрафу (процентна складова) - відмовити ».

В іншій частині заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2020 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1 891,80 грн. в рахунок часткового відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 17.05.2022 року.

Головуючий: Судді: