КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/7609/20 головуючий у суді І інстанції Шум Л.М.
провадження №22-ц/824/2180/2022 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Олексій Вікторович, третя особа з правом самостійної вимоги: ОСОБА_2 , треті особи: приватний виконавець Дорошкевич Віра Леонідівна, Українське бюро кредитної історії, Національний банк України, що є правонаступником Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року позивач звернувся з позовом до ТОВ «Алекскредит», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляю самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Олексій Вікторович, третя особа з правом самостійної вимоги: ОСОБА_2 , треті особи: приватний виконавець Дорошкевич Віра Леонідівна, Українське бюро кредитної історії, Національний банк України, що є правонаступником Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування позову зазначає, що ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» надав споживчий кредит позивачу зі сплатою процентів за користування кредитом.17.04.2020 року приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. вчинив виконавчий напис №9573 про стягнення з позивача на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованість у розмірі 12555,00 грн..

Вважає, що виконавчий напис №9573 вчинений із порушенням законодавством, оскільки нотаріусу не надано документів, що підтверджують безпірність заборгованості.Позивач вказує, що 16.09.2019 року він здійснював переказ коштів відповідачу, а в грудні 2019 року ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» звернулось до нього про сплату боргу по договору №2592457 в сумі 17460,00 грн. В подальшому, 12.12.2019 року він сплатив 50,00 грн. та направив інформаційні запити по договору №2592457 відповідачу, на які не отримав відповіді по суті. Також вказує, що він звертався до відповідача із вимогою про надання інформації про здійснення платежів за договором №2592457, на які відповіді не отримав.

04.05.2020 року він отримав постанови приватного виконавця Дорошкевич В.Л. про відкриття виконавчого провадження про стягнення 12555,00 грн. боргу, про арешт коштів, арешт майна, розмір мінімальних витрат 1255,00 грн., стягнення винагороди 300,00 грн..

Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляю самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Олексій Вікторович, третя особа з правом самостійної вимоги: ОСОБА_2 , треті особи: приватний виконавець Дорошкевич Віра Леонідівна, Українське бюро кредитної історії, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1

подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути понесені витрати по сплаті судового збору та витрати на надання правової допомоги.

Вказує, що він грошове зобовязання виконував та кошти відповідачу повернув, і відповідач з письмовою вимогою про грошове зобовязання до нього не звертався. Зазначає, що судом першої інстанції не дослідив виконавчий напис та не надав жодної оцінки дотриманню при вчиненні нотаріусом виконавчого напису вимог щодо безспірності заборгованості, а саме щодо належного повідомлення позивача про отримання письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором. Також вважає, що при виіршенні даного спору, суд першої інстанції не врахував висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 11 квітня 2019 року у справі №746/45737/17.

Третя особа з правом самостійної вимоги ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив задовольнити апеляційну скаргу.

Інші учасники справи відзивів на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надали.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, і відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченому ЦПК України, факту протиправної поведінки відповідача, тих обставин, на які він посилається в позові. Крім того, позивачем не надано до своєї позовної заяви виконавчого напису, який він оскаржує, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно відповіді приватного виконавця Дорошкевич В.Л. від 17.06.2020 №51030 питання щодо зняття арешту з рахунку ОСОБА_1 вирішено у разі надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходиться на рахунку, заборонено звертати стягнення.

Згідно постанови про зняття арешту з коштів від 14.08.2020 року по ВП№6192942 знято арешт з рахунку ОСОБА_1 .

30.06.2020 року ухвалою суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №9573, вчиненого 17.04.2020 року.

02.11.2020 року ухвалою суду задоволено заяву Калугіної О.А. , представника Національного Банку України про здійснення процесуального правонаступництва третьої особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на Національний Банк України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21.10.2021 року клопотання ОСОБА_1 від 16 липня 2021 року про витребування доказів задоволено. Витребувано від ТОВ «Алекскредит», приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика О.В., приватного виконавця Дорошкевич В.Л., Державному архіві Київської області належним чином завірену копію виконавчого напису №9573, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області 17.04.2020 року про звернення з ОСОБА_1 12555,00грн. та всі копії документів на підставі яких нотаріусом вчинено зазначений виконавчий напис (предмет позову). Клопотання ОСОБА_1 від 16 липня 2021 про долучення до матеріалів справи доказів, а саме: копії виконавчого напису №9573 від 17 квітня 2020 року, Договору про надання кредиту №2592457 від 11.08.2019 року та Додаткової угоди задоволено.

Встановлено, що 11.09.2019 року ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» надав споживчий кредит позивачу зі сплатою процентів за користування кредитом.

17.04.2020 року приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. вчинив виконавчий напис №9573 про стягнення з позивача на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованість у розмірі 12555,00 грн.

27.04.2020 року приватним виконавець Дорошкевич Віра Леонідівна винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому напису №9573 про стягнення 12555,00 грн.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Стаття 89 Закону України «Про нотаріат» регламентує, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно із п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Пункт 1.2. передбачає перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до п.п. 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі №758/14854/20 (провадження №61-15111св21).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) зазначила, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

У абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п. 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Згідно із пунктом 1 Переліку № 1172, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.

Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18), від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19.) та від 15 листопада 2021 року у справі № 564/3048/20 провадження № 61-15087св21.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Державний архів Київської області на виконання ухвали Київського апеляційного суду від 21.10.2021 року направив лист №01-43/2991 від 17 листопада 2021 року, у якому повідомив про те, що у них документи ТОВ «Алекскредит», приватних нотаріусів (приватних виконавців), у тому числі приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика О.В. та приватного виконавця Дорошкевич В.Л., на зберігання не надходили, тому виконати ухвали немає можливості (том 3, а.с. 26).

ТОВ «Алекскредит» на виконання ухвали Київського апеляційного суду від 21.10.2021 року направив лист №1789-11-2021 від 30 листопада 2021 року, у якому повідомив про те, що у зв`язку із передачею приватному нотаріусу оригіналів документів для вчинення виконавчого напису (копії не знімались), товариство немає можливості надати запитувані документи (том 3, а.с. 41).

Приватному нотаріусу Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчику О.В. направлялась копія ухвали Київського апеляційного суду від 21.10.2021 року п`ять разів, однак виконана ним не була (том 2, а.с. 220-221, 227-228; том 3, а.с. 28-29, 36-37, 71-73).

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки апеляційним судом встановлено порушення права позивача щодо направлення йому вимоги про наявність беспірної заборгованості та надання йому строку для погашення. Також, у матеріалах справи відсутні докази щодо подання приватному нотаріусу оригіналу кредитного довору та розрахунок заборгованості, в тому числі по відсотках, з урахуванням того, що кредитні зобов`язання достроково припинені та стягувач не має права нараховувати відсоткі, за виключенням визначених положеннями ст. 625 ЦК України. Крім того, встановити зазначені обставини не є можливим, у зв`язку з відсутністю зазначених доказів у справі.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки наявні у матеріалах справи докази, дають підстави дійти висновку, що між сторонами відсутній спір щодо заборгованості.

Таким чином, доводи апеляційної скарги засуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

Тобто, при вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити керуватись положеннями ЗУ «Про нотаріат», Постановою КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Інструкцією «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Враховуючи, що змінено було лише мотиви відмови у задоволенні позову, підстав для зміни розподілу судових витрат немає.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, а саме за подання позовної заяви у розмірі 840 гривень 80 копійок, за подання заяви про перегляд заочного рішення 454 гривні 01 копійка, за подання апеляційної скарги у розмірі 1261,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 гривень 00 копійок.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №9573 від 17 квітня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Олексієм Вікторовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості у розмірі 12555 гривень 00 копіок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» (адреса: 49044, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Якова Самарського, буд. 12-А; Код ;) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору розмірі 2556 гривень 01 копійка та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 гривень 00 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «12» січня 20221 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіД.Р. Гаращенко
О.І. Сліпченко