Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3036/17 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 44 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №278/3036/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,

за апеляційними скаргами ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 ,

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області, ухвалене 26 жовтня 2021 року суддею Зубчук І.В. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 29 жовтня 2021 року,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , у якому просила стягнути з відповідача на користь позивачки 323628,13 грн матеріальної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_1 є власницею транспортного засобу марки «Ford», моделі Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 14 липня 2017 року близько 08 год. 20 хв. громадянин ОСОБА_6 , керуючи автомобілем Ford у напрямку міста Бердичів, по автодорозі Житомир - Могилів-Подільський в районі села Пряжів Житомирського району Житомирської області, скоїв зіткнення з автомобілем «Нісан Кубістар», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який різко здійснював розворот з права на ліво відносно руху автомобіля Ford. В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно висновку експертного дослідження №3/9 від 13 вересня 2017 року Житомирського НДЕКЦ МВС України, з технічної точки зору, водій ОСОБА_6 не мав технічної можливості запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді (далі ДТП) шляхом своєчасного застосування термінового гальмування, з моменту виникнення небезпеки руху. Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 13 жовтня 2017 року, провадження у справі №278/2061/17 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 закрито. Дана постанова набрала законної сили і містила посилання на відсутність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідач, як винуватець вказаної ДТП, не був притягнутий до адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням відповідних процесуальних строків. Згідно висновку експертного дослідження №426 від 29 серпня 2017 року про проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля Ford-Transit, вартість відновлюваного ремонту останнього становить 323628,13 грн. Вважає, що зазначені обставини підтверджують винуватість відповідача у вчиненні ДТП, проте на даний час позивачу не відшкодовано матеріальної шкоди для відновлення пошкодженого автомобіля.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 161814,07 грн матеріальної шкоди. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення в частині відмови у задоволенні позову, ухвалити нове, про задоволення позову у повному обсязі.

Вказав, що постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 13.10.2017 у справі №278/2061/17 встановлено, що водій автомобіля Ford-Transit д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_6 не порушував правила дорожнього руху. Також зазначено, що водій автомобіля Нісан Кубістар д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 розмовляв по телефону, а після закінчення розмови розпочав рух, внаслідок чого сталася ДТП. Висновком експерта Житомирського НДЕКЦ №3/9 від 13.09.2017 також було визначено, що саме внаслідок виконання маневру розвороту водієм автомобіля Нісан Кубістар сталася ДТП.

Окрім того, у матеріалах кримінального провадження 000724 від 14.07.2017, витребуваних судом першої інстанції, було досліджено протокол огляду місця події від 14.07.2017, в п.11 якого є запис про наявний на момент огляду дорожній знак 3.29 ПДР обмеження швидкості 40 км/год. Проте, у матеріалах про адміністративне правопорушення №278/2061/17 міститься копія цього ж протоколу, у якому відсутній запис п.11 Протоколу огляду місця події. Відповідач заперечував відсутність такого запису. Разом із тим, висновком експерта від 08.10.2019 №1/3-281 встановлено, що оригінал протоколу ОМП від 14.07.2017 має ознаки внесення змін у первинний текст, а саме, у п.11 було внесено зміни шляхом дописки рукописного тексту «Обмеження швидкості 40 км/год. 3.29 ПДР». Також суду не були надані оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії (огляду місця ДТП), у зв`язку з чим перевірити, коли і де були зроблені фотографії знака, який обмежує швидкість, які долучені до протоколу ОМП, не можливо.

Також зазначив, що суд, призначаючи 26 червня 2020 року автотехнічну експертизу, в ухвалі не зазначив вихідних даних. Експерт, у свою чергу, теж в порушення правил проведення експертизи, довільно вибрав із матеріалів справи вихідні дані, вказані відповідачем (про існування яких позивач заперечував) та провів експертизу, яка не є результатом професійної, законної і сумлінної роботи, а тому не може бути прийнята до уваги. Окрім того, експерт вказав, що допустимою швидкістю для водія ОСОБА_6 є 50 км/год відповідно до визначених вимог п.12.9 б та дорожнього знаку 3.29 ПДР, а також те, що водій був зобов`язаний діяти відповідно до вимог п.12.4 ПДР (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год). Однак те, що ДТП відбулася у населеному пункті не відповідає дійсності та не підтверджується жодними даними, а лише відомостями з клопотання адвоката Хоменка С.О. Також, експертом не було надано оцінку тому факту, що обмеження швидкості в зоні дії знаку 5,47 ПДР на рівні 50 км/год почало діяти з 01.01.2018, в той час, як ДТП сталася в 2017 році.

На його думку, суд мав оцінювати висновок експерта з урахуванням ст. 110 ЦПК України, окрім того, позивачем суду було надано достатньо доказів на підтвердження обставин, на які він посилався.

Також, вказав, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки Ford-Transit д.н.з НОМЕР_1 становить 323628,13 грн. Цивільна відповідальність власника автомобіля Нісан Кубістар д.н.з. НОМЕР_2 станом на 14 липня 2017 року була застрахована в ПрАТ «УПСК», поліс №АВ3838679. Максимальна сума страхової виплати за майновий збиток станом на час ДТП становила 100000 грн. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове - про відмову у задоволенні позову.

На його думку, суд не звернув уваги на ту обставину, що водій транспортного засобу марки Ford-Transit ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути вказаної ДТП саме через недотримання ним швидкісного режиму, оскільки автомобіль рухався зі швидкістю 65 км/год. Станом на день ДТП на даній ділянці дороги діяли обмеження дозволеної швидкості руху, а саме 50 км/год, а також на окремих ділянках дороги 40 км/год, про що повідомляли встановлені дорожні знаки. Дані обмеження були пов`язані із проведенням на вказаній ділянці дороги ремонтних робіт. Зокрема, у відповіді ПП «Автомагістраль» від 12.06.2018 повідомлено, що підприємство дійсно, 14.07.2017 проводило ремонтні роботи на ділянці автомобільної дороги М-21 Житомир-Могилів-Подільський по правому проїзду км 4+000 км 14+600 (в районі Пряжів). Під час проведення вказаних робіт на ділянці автодороги у напрямку міста Бердичів, за 150 метрів до місця виконання робіт біля села Пряжів, були встановлені дорожні знаки: «3.29. обмеження максимальної швидкості 50»; «5.24.1 зміна напрямку руху на дорозі з розділювальною смугою» та «7.1.1 відстань до об`єкта». Безпосередньо перед ділянкою, де йшло звуження та виконувались ремонтні роботи були встановлені знаки: 3.29. обмеження максимальної швидкості 40», «1.4.2. напрямок повороту» та «4.8. об`їзд перешкоди з лівого боку». Зазначене спростовує доводи водія ОСОБА_6 про відсутність дорожніх знаків, що обмежували швидкість руху на вказаній ділянці дороги.

Окрім того, факт наявності зазначених дорожніх знаків також підтверджується наявною у матеріалах справи фототаблицею, долученою до протоколу огляду місця ДТП від 14 липня 2017 року, на якій чітко зображено знак обмеження швидкості 50 км/год, з подальшим обмеженням 40 км/год перед місцем події. Вказані обставини підтверджуються також показами свідка ОСОБА_7 , який працює слідчим Житомирського РВП.

Вважає, що твердження позивача про внесення виправлень у вигляді змін у протоколі огляду місця ДТП щодо відомостей про обмеження швидкості руху 40 км/год ґрунтуються на припущеннях, оскільки згідно висновку експерта від 08.10.2019 року №1/3-281, питання: «Чи був виконаний запис в п.11 (дорожні знаки) на аркуші №3 оригіналу протоколу огляду місця ДТП від 14.07.2017 одночасно з внесенням інших записів у даний протокол?» не вирішувалось у зв`язку з відсутністю у Житомирському НДЕКЦ МАС фахівця, який має кваліфікацію судового експерта з правом проведення експертиз за експертною спеціальністю 2.2. «Дослідження матеріалів документів».

Окрім того, на його думку, викликають сумніви щодо достовірності та допустимості висновку експертного дослідження від 13.09.2017, у якому останній ґрунтується на тій позиції, що саме ОСОБА_2 , який здійснював керування автомобілем марки Нісан Кубістар, винен у даній ДТП. Зокрема, у вихідних даних приховано багато реальних обставин даної пригоди, а саме: не вказано конкретної ділянки дороги, де відбулась ДТП; у вихідних даних зазначено, що допустима швидкість на місці події складала 60 км/год, хоча, згідно із наявними у матеріалах справи доказами така швидкість складала 50 км/год, а на деяких ділянках дороги 40 км/год; не зазначено те, що станом на день скоєння ДТП на автодорозі, де сталась така пригода, проводились ремонтні роботи, що й зумовило встановлення обмежень максимальної швидкості. Однак, хибність та недостовірність вказаного висновку не були взяті судом до уваги, що призвело до ряду негативних наслідків для ОСОБА_2 у вигляді безпідставного стягнення матеріального відшкодування шкоди у розмірі 161814,07 грн. та судових витрат.

ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , просив залишити її без задоволення, посилаючись на її безпідставність. Аргументи відзиву є аналогічними доводам, викладеним у апеляційній скарзі.

В судовому засіданні представники сторін свої апеляційні скарги підтримали, а апеляційні скарги іншої сторони - не визнали.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , - залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом пунктів 1, 3 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 14 липня 2017 року близько 09 год. на 8 км + 80 м автодороги Житомир-Могилів-Подільський в районі села Пряжів Житомирського району Житомирської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі водія автомобіля «Ford-Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , який рухаючись у напрямку м.Бердичів здійснив зіткнення з автомобілем марки «Нісан Кубістар», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який здійснював маневр розвороту з права на ліво відносно руху автомобіля «Ford-Transit», у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с.8 т.1).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 автомобіль марки Ford Transit державний номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 (а.с.7 т.1). Власником транспортного засобу марки «Нісан Кубістар», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 (а.с. 193 т.1).

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 13 жовтня 2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення. Дана постанова набрала законної сили та є чинною (а.с.16-17 т.1).

Висновком експертного дослідження від 13 вересня 2017 року №3/9 встановлено, що при заданому комплексі вихідних даних, а саме за швидкості транспортного засобу 65 км/год, яким керував ОСОБА_6 , з технічної точки зору водій ОСОБА_6 - не мав технічної можливості запобігти даній ДТП шляхом своєчасного застосування термінового гальмування, з моменту виникнення небезпеки для руху. Також зазначено, що в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, знаходиться - виконання маневру розвороту автомобілем Nissan Kubistar н.з. НОМЕР_2 в напрямку смуги руху автомобіля Ford-Transit н.з. НОМЕР_5 в момент знаходження останнього від місця зіткнення на відстані меншій за зупиночний шлях вказаного автомобіля (Ford-Transit) (а.с.9-14 т.1).

Відповідно до висновку експертного дослідження від 29 серпня 2017 року №426 вартість відновлюваного ремонту автомобіля Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_5 станом на 25 серпня 2017 рік складає 323628,13 грн (а.с.18-42 т.1).

Ухвалою суду першої інстанції від 28 березня 2019 року за клопотанням представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 у даній справі проведено судову технічну експертизу. За висновком експерта №1/3-281 від 08 жовтня 2019 року було встановлено, що у первинний текст оригіналу протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14 липня 2017 року вносилися зміни шляхом дописки рукописного тексту «Обмеження швидкості 40 км/год 3,29 ПДР» у пункт 11 «Дорожні знаки» на третій сторінці документу. Первинним текстом оригіналу протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14 липня 2017 року був зазначений у ньому текст без рукописного тексту «Обмеження швидкості 40 км/год 3,29 ПДР» у пункті 11 «Дорожні знаки» на третій сторінці документу (а.с.93-105 т.2).

Також, у даній справі відповідно ухвали від 26 червня 2020 року за клопотанням представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 судом першої інстанції проведено судову авто-технічну експертизу. Зі змісту висновку експерта від 09 жовтня 2020 року №11/2-881 вбачається, що при заданому комплексі вихідних даних, а саме, за швидкості транспортного засобу 65 км/год., яким керував ОСОБА_6 в умовах дорожньо-транспортної пригоди, відстань (Sa=34м), на якій знаходився автомобіль Ford-Transit номерний знак НОМЕР_6 під керуванням водія ОСОБА_6 від місця зіткнення з автомобілем Nissan Kubistar номерний знак НОМЕР_2 менша за зупиночний шлях автомобіля Ford-Transit (So=48.7m) при швидкості руху 65км/год, та більша за величину зупиночного шляху (Sод=33.1м) вказаного автомобіля за умов його руху із допустимою швидкістю 50 км/год. З технічної точки зору водій ОСОБА_6 - рухаючись з дозволеною швидкістю руху, визначеною вимогами п. 12.9 б) ПДР та дорожнього знаку 3.29 ПДР 50 км/год. - мав би технічну можливість запобігти даній ДТП шляхом своєчасного застосування термінового гальмування із зупинкою керованого ним автомобіля до місця зіткнення з моменту виникнення небезпеки для руху, тобто, з технічної точки зору, в діях водія ОСОБА_6 встановлені невідповідності вимогам п. п. 12.9 б) та дорожнього знаку 3.29 (обмеження максимальної швидкості) правил дорожнього руху, які знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП (а.с.161-172 т.2).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, врахувавши висновки експертів від 13 вересня 2017 року №3/9 та від 09 жовтня 2020 року №11/2-881, виходив із того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у діях обох водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_2 присутня наявність обоюдної і рівнозначної вини заподіювача шкоди, а тому стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 161814,07 грн, тобто половину вартості відновлюваного ремонту.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з таким рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18).

Положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням.

Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених указаним Законом випадках - Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ)) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 послався на те, що цивільна відповідальність власника автомобіля Нісан Кубістар д.н.з. НОМЕР_2 станом на 14 липня 2017 року була застрахована в ПрАТ «УПСК», поліс №АВ3838679. Зазначені обставини підтверджуються даними перевірки чинності полісу №АК3838679 (база МТСБУ в загальному доступі). Доказів, що страховик відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування суду не надано, а матеріали справи не містять.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції залишив без уваги вищенаведені норми матеріального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та не врахував, що саме страховик повинен бути належним відповідачем у справі, а у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди - особа, яка застрахувала свою відповідальність.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18).

У справі, що переглядається, залучення належного співвідповідача до участі у справі має принципове значення, оскільки це пов`язано також й з обранням належних та ефективних способів захисту прав, на захист яких заявлено позовні вимоги. Обраний спосіб захисту особи, яка наполягає на застосуванні судового захисту її цивільного права та інтересу, має відповідати характеру та природі спірних правовідносин.

Апеляційний суд у силу своїх процесуальних повноважень, визначених статтями 367, 374 ЦПК України, не має права на залучення на стадії апеляційного розгляду до участі у справі інших осіб, як і повноважень на скасування рішення суду з направленням справи на новий судовий розгляд. Ці недоліки не можуть бути усунені при розгляді справи апеляційним судом.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову, у зв`язку з неналежністю складу учасників справи.

Враховуючи наслідки апеляційного розгляду, з ОСОБА_1 стягується в дохід держави несплачений при поданні апеляційної скарги судовий збір в сумі 2427,21грн, а на користь ОСОБА_2 2933,37 грн понесених останнім судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги до суду.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2021 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 2427,21 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2933,37 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 20 травня 2022 року.