ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2022 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - територіальна громада в особі Дніпровської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з, уточненою 21 січня 2021 року, заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заінтересованою особою вказав - територіальну громаду в особі Дніпровської міської ради.

Заява мотивована тим, що приблизно з жовтня 2014 року разом з ним та його родиною стала проживати його тітка ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті якої відрилась спадщина.

Посилаючись на те, що він та його сім`я є єдиними родичами померлої, у зв`язку з чим після спливу встановленого законодавством строку він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, нотаріус пояснив, що йому необхідно буде довести наявність факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, просив суд встановити факт його проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 10 жовтня 2014 року по день смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2022 року заяву задоволено. Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , не менше 5 років до дня відкриття спадщини, а саме, з 10 жовтня 2014 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі Дніпровська міська рада, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявником не доведено факту проживання з померлою ОСОБА_2 однією родиною. Крім того, даний факт потрібен заявнику для можливості отримання спадщини після смерті ОСОБА_2 , а отже існує спір про право.

02 вересня 2022 року ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції необмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 стаття 367 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що заявник ОСОБА_1 є зареєстрованим та фактично проживає у АДРЕСА_1 .

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є тіткою заявника, яка за своє життя була зареєстрована у АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 17 листопада 2020 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина і у встановлений законом строк ОСОБА_1 , з метою оформлення спадкових прав, звернувся до ПН ДМНО ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа №22/2020.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив з того, що факт, який просить встановити заявник, є доведеним. Встановлення факту проживання однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини, має для заявника юридичне значення, оскільки дає право на спадкування після смерті ОСОБА_2 , а тому заява підлягає задоволенню.

Апеляційний суд не погоджується з рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , зокрема з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті останньої.

При цьому вказує, що він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, нотаріус пояснив, що йому необхідно буде довести наявність факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Таким чином, зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право, оскільки встановлення факту спрямоване на отримання спадкового майна у власність, а тому спір підлягає розгляду в загальному порядку.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів звертає увагу на те, що судом безпідставно в порядку окремого провадження розглянуто справу, в якій наявний спір про матеріальне право.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин ухвалене в справі судове рішення підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст.377 ЦПК України, із залишенням заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Керуючись ст.ст.367,374,377,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2022 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - територіальна громада в особі Дніпровської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.