РІШЕННЯ

Іменем України

"19" травня 2022 р. смт. Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вальчука В. В. ,

за участі секретаря Крикливої М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Жикевич Вікторія Петрівна до Тиврівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом,

встановив:

Позивач звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в с. Василівна Тиврівського району.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 .

Житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , 1936 року забудови, належав матері на підставі свідоцтва №78 від 15.07.1991 року як голові колгоспного двору.

Вона - спадкоємиця першої черги за законом, після смерті матері спадщину прийняла, подавши до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Міляновської Ю.М. заяву про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , у нотаріуса заведена спадкова справа № 21/2021.

Інших спадкоємців першої черги немає.

Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на житловий будинок з господарськими будівлями в нотаріальній конторі вона не може, оскільки нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану нерухомість, мотивуючи свою відмову тим, що свідоцтво про право особистої власності на будинковолодіння № НОМЕР_1 від 15.07.1991 року не є документом, що свідчить про перебування його у власності спадкодавця, так як вказує, що майно належить колгоспному двору.

Просить визнати за нею право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 1936 року забудови, означений в технічному паспорті літ. «А» з верандою «а», загальною площею приміщень - 62,5 кв.м., житловою площею - 50,8 кв.м., допоміжною площею 6,6 кв. м., площею літніх, неопалювальних приміщень - 5,1 кв.м., терасу «а1» , сарай «Б», погріб з шиєю «В», гараж «Г», літню кухню «Д», убиральню «Ж», хвірткуа № 4, ворота № 5, огорожу № 6, колонку питну № 7, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Василівка Тиврівського району Вінницької області.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явилися, представник позивача подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві, просить справу розглянути у її відсутності.

Представник відповідача Тиврівської селищної ради в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, проти задоволення позовної заяви не заперечує.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.548 ЦК України 1963р. прийнята спадщина визнавалась належною спадкоємцеві з моменту її відкриття.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в с. Василівна Тиврівського району. Факт смерті стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 11 лютого 2021 року Тиврівським РВ ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 5) та довідкою Василівського старостинського округу Тиврівської селищної ради №200 від 06.07.2021р. (а.с. 19).

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 .

Житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , 1936 року забудови, належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва № 78 від 15.07.1991 року як голові колгоспного двору (а.с. 42).

Позивачка - дочка померлої, що стверджується її свідоцтвом про народження (а.с.14), спадкоємиця першої черги за законом.

25 жовтня 1981 року вийшла заміж і змінила прізвище з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 ", що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 15).

Після смерті матері спадщину прийняла, подавши до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Міляновської Ю.М. заяву про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , у нотаріуса заведена спадкова справа №21/2021, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 14.05.2021(а.с. 7).

Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на житловий будинок з господарськими будівлями в нотаріальній конторі вона не може, оскільки нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану нерухомість, мотивуючи свою відмову тим, що свідоцтво про право особистої власності на будинковолодіння № НОМЕР_1 від 15.07.1991 року не є документом, що свідчить про перебування його у власності спадкодавця, так як вказує, що майно належить колгоспному двору.

Ця обставина стверджується постановою нотаріуса № 58/02-14 від 19.08.2021 року (а.с. 43).

Згідно ч. 1 ст.120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних осіб.

Відповідно до ст.563 ЦК УРСР, спадщина на майно колгоспного двору відкривається після смерті останнього члена колгоспного двору.

З прийняттям ЗУ «Про власність» та змінами в ЦК УРСР на підставі ЗУ від 16.12.1994 року, такий тип власності як колгоспний двір з законодавства України - виключено.

Згідно пп. «г» п.6 ППВСУ від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що норма ст.563 ЦК УРСР застосовується, якщо спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена та поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01.07.1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

ОСОБА_2 була останнім членом колгоспного двору, що підтверджується довідкою № 200 від 06.07.2021р. (а.с. 19).

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 до спадщини входить житловий будинок 1936 року забудови (а.с. 8-12).

Вартість житлового будинку АДРЕСА_1 становить 100437 грн., що підтверджується висновком про оцінку вартості нерухомого майна (а.с. 20-41).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцю та не припинилися в зв`язку з його смертю.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, прийнята спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 23 ППВСУ від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування», особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Відповідно до п. 23 ППВСУ від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування», суд, при розгляді спадкових справ перевіряє наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи викладене, суд вважає позов доведеним і таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 211, 247, 263-265 ЦПК України, ст.ст.120, 124, 548, 549, 563 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст.392, 1218, 1223, 1268 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, по АДРЕСА_1 , 1936 року забудови, означений в технічному паспорті літ. «А», з верандою «а», загальною площею приміщень - 62,5 кв.м., житловою площею - 50,8 кв.м., допоміжною площею 6,6 кв. м., площею літніх, неопалювальних приміщень - 5,1 кв.м., терасу «а1», сарай «Б», погріб з шиєю «В», гараж «Г», літню кухню «Д», убиральню «Ж», хвіртку № 4, ворота № 5, огорожу № 6, колонку питну № 7, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Василівка Тиврівського району Вінницької області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Вальчук В. В.