РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючої судді Стрілецької О.В.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Управління соціального захисту населення Богунського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно перерахованих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

08.12.2021 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача надмірно перераховані кошти у вигляді державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям в розмірі 2218,00 грн. та судові витрати.

В обґрунтування вимог вказано, що 09.01.2020 року відповідачу, яка на момент звернення не працювала, на обліку в центрі зайнятості не перебувала, як суб`єкт підприємницької діяльності зареєстрована не була, на підставі поданої нею заяви, була призначена допомога на дитину, як одинокій матері з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» на період карантину строк виплати державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям було продовжено без звернення заявника та надання оновлених документів.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» призначення та виплата державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, у яких закінчився строк виплат у березні-червні 2020 року, здійснюється лише після подання нової заяви з необхідними документами і деклараціями про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.

28.07.2020 р. ОСОБА_1 повторно звернулась до відповідача з заявою про призначення їй державної соціальної допомоги на дітей як одиноким матерям, розпорядженням відповідача від 30.07.2020 р. позивачу було відмовлено у виплаті вказаної допомоги на підставі п.п. 1 п. 35.2 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від № 1751 від 27 грудня 2001 р., у зв`язку з тим, що ні відповідач, ні її чоловік не працюють.

Таким чином, позивач посилається на те, що відповідачу було безпідставно призначено та виплачено допомогу за липень 2020 року на дитину, як одинокій матері у розмірі 2218,00 грн.

ІІ. Процедура та позиції сторін

Ухвалою судді від 21.12.2021 року дану позовну заяву було залишено без руху.

04.01.2022 року позивач усунув недоліки, вказані в ухвалі суду від 21.12.2021 року.

10.01.2022 року судом відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Копія ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та доданих до неї документів, направлялись за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с. 24) та були отримані нею особисто 11.02.2022 р. (а.с. 40).

Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач не скористалась своїм процесуальним правом та не направила до суду відзив на позовну заяву. Інших заяв по суті справи до суду також не надходило.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Обставини, встановлені судом, та докази на їх підтвердження

Судом встановлено, що 03.01.2020 р. ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення Богунського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради з заявою про призначення їй соціальної допомоги як одинокій матері (а.с. 15-16). Одночасно із заявою про призначення допомоги позивач подала декларацію про доходи та майновий стан громадян, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги (а.с. 12-13).

Відповідно до рішення Управління соціального захисту населення Богунського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради від 09.01.2020 року відповідачу була призначена та виплачувалась соціальна допомога на дитину, як одинокій матері (а.с. 14).

Зі змісту довідки від 14.09.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 отримала допомогу на дитину, як одинока мати, за липень 2020 року в розмірі 2218,00 грн. (а.с. 8).

28.07.2020 р. ОСОБА_1 повторно звернулась з заявою про призначення їй соціальної допомоги, як одинокій матері (а.с. 10-11).

Розпорядженням відповідача №10031 від 30.07.2020 р. ОСОБА_1 припинено виплату допомоги, відмовлено у призначенні допомоги одинокій матері у зв`язку з відсутністю доходів у розрахунковому періоді (а.с. 9).

ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка і та мотиви суду

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положенням ч. 1 ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді державної соціальної допомоги, саме з недобросовісністю набувача, яку згідно ст. 81 ЦПК України має довести позивач.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року № 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» (в редакції на час здійснення відповідачу виплати за липень 2020 року) було передбачено, що строк виплати, зокрема, допомоги на дітей одиноким матерям, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - орган соціального захисту населення).

Судом встановлено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 264 від 08.04.2020 року позивач провів нарахування та виплатив відповідачу державну соціальну допомогу за відсутності будь-яких заяв, поданих ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» з 1 липня 2020 р. призначення і виплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям особам, у яких закінчився строк таких виплат у березні - червні 2020 р., здійснюється лише після подання нової заяви з необхідними документами та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.

При цьому, було встановлено обов`язок такого оновлення у період, що передує даті прийняття постанови тобто з 01.07.2020 року.

Крім того, судом достовірно встановлено, що підставою для припинення виплати державної соціальної допомоги відповідачу стало прийняття в новій редакції, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 632, п. 35.2 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, який був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. № 1751, згідно якого відповідач втратила право на отримання державної соціальної допомоги у зв`язку з тим, що ні вона, ні її чоловік не працюють.

Вказані зміни були прийняті 22.07.2020 року, а фактично вводились в дії з 01.07.2020 року, що нормами діючого законодавства взагалі не передбачено, тобто раніше, ніж були прийняті.

Так, відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04), прийняте 20.10.2011 року (набуло статусу остаточного 20.01.2012 року) зроблено висновок, що Державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права; на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Беручи до уваги встановлені під час розгляду справи обставини, суд вважає, що позивач не довів наявність правових підстав, які передбачені ст. 1215 ЦК України, для стягнення з відповідача державної соціальної допомоги за липень 2020 року в сумі 2218,00 грн, а саме, що відповідач вчинила недобросовісні дії з метою отримання соціальної допомоги.

Позивач самостійно, добровільно провів відповідачу виплату вказаних вище коштів на підставі норм законодавства, які були чинними на момент здійснення таких виплат.

З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за безпідставністю.

V. Розподіл судових витрат

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Управління соціального захисту населення Богунського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради, адреса: м. Житомир, вул. Перемоги, 55, код: 42103456.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя О.В. Стрілецька