Справа № 565/143/22
Провадження № 2/565/195/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2022 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням судді Малкова В.В.

за участю:

секретаря судового засідання Панчук Г.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить зобов`язати відповідача повернути належне їй рухоме майно, перелік та вартість якого наведений у позові, загальною вартістю 50890 гривень (далі - спірне майно), що залишилось у володінні відповідача; у разі неможливості повернути вказане спірне майно, зобов"язати відповідача відшкодувати вартість цього майна.

У відзиві на позов відповідач просить відмовити у задоволенні позову, вказуючи на те, що у позивача відсутні докази існування (наявності у власності) спірного майна, доказів передання цього майна позивачем відповідачу, дій позивача, спрямованих на завдання шкоди відповідачу через складні відносини між ним і дочкою позивача, яка є колишньою дружиною відповідача ОСОБА_3 .

Під час судового засідання позивач пояснила, що вона разом з відповідачем погрузила спірне майно в автомобіль відповідача і із кіоску на ринку «Південний» в м.Вараш перевезли це майно в гараж відповідача в районі хлібзаводу в м.Вараш. Спірне майно вигрузили і залишили в цьому гаражі. Просить, щоб відповідач відшкодував їй вартість спірного майна, що залишилось у нього.

Відповідач під час судового засідання 22.04.2022 року дав такі пояснення. Він дійсно має у користуванні гараж в районі хлібзаводу у м.Вараш в гаражному кооперативі (проте ні назви кооперативу ні номеру гаража пригадати не зміг), у цьому гаражі він тримає автомобіль, будь-яких речей позивача у цьому гаражі немає і ніколи не було. Відповідач заперечив, що перевозив спірне майно з кіоску позивача до свого гаража і залишав це майно на зберігання.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, що вказані у відзиві.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази, керуючись законом, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

На підтвердження позову позивачем додано договір на послуги ринку №46 від 04.09.2017 року, згідно з яким їй надано на території ринку павільйон для здійснення торгівельної діяльності. За договором поставки від 04.09.2017 року №17-0409/73184 між позивачем і ТОВ «Софілайт-Т», предметом якого є поставка товару, вказаного у замовленні, Постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні Покупцеві товар, вказаний в замовленні, а Покупець зобов`язується прийняти вказаний товар на підставі видатково-прибуткових накладних (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно рахунку фактури, видаткової накладної та накладної ТОВ «Софілайт-Т» та позивач обумовили перелік, кількість, асортимент і вартість товару, що передається позивачу. Будь-яких документів, передбачених розділами 2, 4 договору поставки, що підтверджують фактичну передачу позивачу ОСОБА_1 від ТОВ «Софілайт-Т» певного товару, згідно договору та оплати цього товару ОСОБА_1 , суду не надано.

Коли (дата) і за яких обставин спірне майно було перевезене до гаража ОСОБА_3 позивач у позові не вказала та в суді не пояснила.

Позивач стверджує, що отримав товар та сплатив вартість товару спірне майно. Після припинення торгівельної діяльності спірне майно вона та її зять відповідач ОСОБА_3 превезли до гаража ОСОБА_3 і залишили там на зберігання.

Відповідач стверджує, що позов необґрунтований. Будь-якого майна позивач у нього в гаражі на зберігання не залишала і ніяких речей, що належать позивачу він у своєму гаражі не зберігає.

Будь-яких документів щодо передачі спірного майна сторони не складали.

Як передбачено ст.179, 183, ч.1 ст. 190, ст.204, 316 ЦК річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1-4 ст.319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. У відповідності із ч. і ч.2 ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.1 і ч.2 ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Доказів придбання спірного майна позивач суду не надала, також не надано доказів існування спірного майна на момент передачі цього майна, зі слів позивача ОСОБА_1 , на зберігання відповідачу ОСОБА_3 .

Відповідач заперечує факт передачі на зберігання йому спірного майна позивачем та перебування цього майна у нього.

Згідно із ч.2 ст. 78, ч.1 ст.79, ч.1 ст. 80, ч. 4,5,6 ст.81 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем не надано достатніх і достовірних доказів передачі спірного майна на зберігання відповідачу, у суду відсутні підстави для задоволення позову через необгрутованість позовних вимог.

У зв"язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати по справі покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.141, 263-265, 279 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду безпосередньо.

Рішення суду набирає законної сили в порядку і строки, що визначені ст. 273 ЦПК України.

Головуючий

Повне рішення складене головуючим 18.05.2022 року