ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Черкаси

Справа № 703/2926/21
Провадження № 22-ц/821/207/22

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Єльцова В. О.

суддів Василенко Л. І., Карпенко О. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у в порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в :

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

09 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить: стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), що місячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття; допустити рішення в частині аліментів за один місяць до негайного виконання.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач з 07 вересня 2013 року по 10 лютого 2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач стверджує, що дитина постійно проживає разом нею та перебуває на її утриманні.

Відповідач коштів на утримання не надає, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без задоволення.

Рішення мотивоване тим, що місцевий суд дійшов висновку, що відповідачем у період часу з 06 липня 2021 року по 04 вересня 2021 року здійснено витрати, які підтверджуються належними та допустимими доказами, на утримання спільної з позивачем дитини в натуральній формі на загальну сумі 10947 гривень 00 копійок, що вдвічі перевищує прожитковий мінімум на місяць для дитини відповідного віку, при цьому судом до вказаної суми не враховано витрати позивача на утримання доньки під час проживання доньки частину днів тижня разом з позивачем.

Разом з тим, будь-яких доказів здійснення витрат на утримання спільної з відповідачем дитини позивачем не надано, в зв`язку з чим суд позбавлений об`єктивної можливості дійти до висновку щодо їх наявності, встановити їх розмір та порівняти їх з розміром витрат, які відповідачем несе на утримання спільної дитини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25.10.2021 повністю, та прийняти нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначила, що судом помилково надано оцінку документам, долучених до відзиву, як такі, що підтверджують належне утримання батьком (відповідачем) доньки ОСОБА_3 . Той факт, що відповідач придбавав канцелярські товари для дитини до школи, один раз забирав її додому, купівля інших речей, не можуть бути підставою для визнання того, що він належно утримує дитину і не повинен сплачувати аліменти.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Як встановлено місцевим судом, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 07 вересня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області 11 грудня 2014 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що 11 грудня 2014 року складено відповідний актовий запис №583 (а.с.4).

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 лютого 2020 року, яке набрало законної сили 11 березня 2020 року, у справі №703/4512/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вирішено розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 07 вересня 2013 року виконавчим комітетом Березняківської сільської ради Смілянського району Черкаської області, актовий запис №50 (а.с.5).

Витягу № 4546 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, складеного Відділом державної реєстрації виконавчого комітету Смілянської міської ради 08 вересня 2021 року, спільна відповідача та позивача донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем реєстрації та проживання відповідача ОСОБА_2 (а.с.6).

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви з яких виходить апеляційний суд на застосовані норми права.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України.

За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Зі змісту ст.183 СК України вбачається, що за загальним правилом аліменти визначаються судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частинами 1, 5 ст. 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в частині від доходу відповідача.

Частинами 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів, доданих апелянтом до апеляційної скарги, оскільки ОСОБА_1 не була присутня при розгляді справи в суді першої інстанції і була позбавлена можливості надати свої пояснення та відповідні докази, дитина сторін - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом зі своєю матір`ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою з ОСББ «Маяковського № 33 від 10.11.2021, в якій вказано, що позивач ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_3 проживають без реєстрації за адресою АДРЕСА_2 .

Посилання в рішенні суду на те, що відповідач в натуральній формі здійснював витрати на користь малолітньої в сумі 10947 грн. не можуть бути підставою для звільнення його від обов`язку утримувати дитину до її повноліття. Крім того, матеріали справи не містять будь-яких домовленостей між сторонами щодо порядку утримання дитини.

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення прав та інтересів неповнолітньої дитини на належне матеріальне забезпечення, апеляційний суд вважає за необхідне покладення на відповідача аліментного зобов`язання.

Крім того, відповідачем не було надано суду доказів на підтвердження того, що на його утриманні є інші неповнолітні діти, непрацездатні члени сім`ї, тощо.

Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину в матеріалах справи також відсутні, заперечень щодо заявленого ОСОБА_5 розміру аліментів відповідачем не надано.

При визначенні конкретного розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд також враховує прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» для дітей віком до 18 років, який станом на 11 січня 2022 року становить 2618 гривень.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Враховуючи всі вищевикладені обставини в їх сукупності, а також приймаючи до уваги рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення ОСОБА_1 позову до суду, а саме з 09 вересня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, рішення суду першої інстанції - до скасування із ухваленням нового рішення про задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідної вікової категорії, починаючи з дня подання позову до суду, а саме 09 вересня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1362 грн. (908 грн.*150%) .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий

Судді: