ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/923/22 Справа № 199/2337/21 Суддя у 1-й інстанції - ЯКИМЕНКО Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Страхова компанія ІНГО на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Страхова компанія ІНГО до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що між Українсько-Американським ТОВ «Євромікс з II» та Акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГО» укладено договір добровільного страхування транспортних засобів №530590886.19 за яким застраховано транспортний засіб - «ЗАЗ», д.н.з. № НОМЕР_1 .

У період дії договору страхування, 12.12.2019 року в місті Дніпрі, по вул. Генерала Захарченка, 25/2, сталася дорожньо-транспортна пригода із участю застрахованого транспортного засому «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є Українсько-Американське ТОВ «Євромікс з II», під керуванням ОСОБА_2 , та автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

У результаті ДТП, застрахований автомобіль було пошкоджено.

Відповідно до довідки поліції про ДТП та постанови Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 09.01.2020 року ДТП сталась внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_1 правил дорожнього руху України.

Після вищезазначеної події, ТОВ «Євромікс з II» звернулось до АТ «Страхова компанія «ІНГО» із заявою про виплату страхового відшкодування за подією, яка мала місце 12.12.2019 року, з метою отримання виплати страхового відшкодування.

Оскільки, даний випадок є страховим, за договором страхування №530590886.19006, позивачем були здійснені дії по встановленню всіх обставин події, визначенню розміру збитку та виплаті страхового відшкодування.

АТ «Страхова компанія «ІНГО», на підставі зібраних документів по справі, враховуючи умови договору страхування, здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 24290,00 гривень, що підтверджується страховим актом №2294119 та платіжним дорученням №498.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 24 290,00 гривень на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО», а також витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2021 року в задоволенні позову Акціонерному товариству «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, АТ «Страхова компанія «ІНГО» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що між Українсько-Американським ТОВ «Євромікс з II» та Акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГО» укладено договір добровільного страхування транспортних засобів №530590886.19 за яким застраховано транспортний засіб - «ЗАЗ», д.н.з. № НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки №423250 про дорожньо-транспортну пригоду 12.12.2019 року в місті Дніпрі, по вул. Генерала Захарченка, 25/2, сталася дорожньо-транспортна пригода із участю застрахованого транспортного засобу «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є Українсько-Американське ТОВ «Євромікс з II», під керуванням ОСОБА_2 , та автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2020 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Вказаною постановою встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №152356 від 12 грудня 2019 року водій ОСОБА_1 12.12.2019 року о 07 годині 30 хвилин керуючи транспортним засобом ВАЗ д/н НОМЕР_2 у м. Дніпро по вул. Г. Захарченка, 25/2, завчасно не зайняв крайнє положення на проїзній частині призначеній для руху в цьому напрямку і при зміні напрямку руху, а саме повороті ліворуч, не переконався, що це буде безпечним та скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ, д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався з лівої сторони, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України.

Згідно з висновком комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №478/479-20 від 03 квітня 2020 року на момент проведення дійсного дослідження у експерта відсутні дані технічного характеру, які б дозволили спростувати пояснення водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про обставини, що характеризують механізм даної ДТП на стадії взаємного зближення автомобілів «ВАЗ 21150» та «ЗАЗ Sens», а отже зазначені пояснення, з технічної точки зору, не викликають сумніву і вказаний ними (водіями) механізм зближення транспортних засобів, за певних умов, міг мати місце.

При проведенні комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №478/479-20 від 03 квітня 2020 року встановити чи було водієм ОСОБА_1 порушено Правила дорожнього руху, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події, не вдалося можливим.

Українсько-Американське ТОВ «Євромікс з II» звернулось до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» із заявою про виплату страхового відшкодування за подією, яка мала місце 12.12.2019 року із участю застрахованого автомобіля, з метою отримання виплати страхового відшкодування.

За договором страхування №530590886.19006 Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 24290,00 гривень, що підтверджується страховим актом №2294119 та платіжним дорученням №498.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та безпідставності, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 ЗУ «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, пов`язаної з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування (ст. 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 ЗУ «Про страхування»).

Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 ЗУ «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 12.12.2019 року сталася дорожньо-транспортну пригода в місті Дніпрі, по вул. Генерала Захарченка, 25/2, за участю застрахованого транспортного засобу «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є Українсько-Американське ТОВ «Євромікс з II», під керуванням ОСОБА_2 , та автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Між Українсько-Американським ТОВ «Євромікс з II» та Акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГО» укладено договір добровільного страхування транспортних засобів №530590886.19 за яким застраховано транспортний засіб - «ЗАЗ», д.н.з. № НОМЕР_1 .

За договором страхування №530590886.19006 Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 24290,00 гривень, що підтверджується страховим актом №2294119 та платіжним дорученням №498.

Звертаючись до суду з позовом АТ «СК «Інго» посилаючись на ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 ЦК України просило стягнути суму страхового відшкодування із ОСОБА_1 , як винної в ДТП особи.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка її завдала Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

При цьому, правила регулювання деліктних зобов`язань, що мають місце у правовідносинах між завдавачем шкоди та потерпілою стороною, допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так до сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, згідно зі ст. 993 ЦК України та 27 ЗУ «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Позивач виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

Відповідно до довідки №423250 про дорожньо-транспортну пригоду 12.12.2019 року в місті Дніпрі, по вул. Генерала Захарченка, 25/2, сталася дорожньо-транспортна пригода із участю застрахованого транспортного засобу «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є Українсько-Американське ТОВ «Євромікс з II», під керуванням ОСОБА_2 , та автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, у питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до Постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2020 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

У постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 674/1666/14-ц (провадження № 61-6468зпв18) вказано, що «зобов`язання про відшкодування майнової шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою».

Постанова Верховного Суду від 02 липня 2018 року у справі № 739/1069/17 (провадження № 61-6101св18) містить висновок про те, що «У разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 КУпАП), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу правопорушення не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому, у такому разі така постанова суду є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК України, що й було здійснено судом апеляційної інстанції».

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Необхідно довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

При цьому, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладений обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.

Постановою встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №152356 від 12 грудня 2019 року водій ОСОБА_1 12.12.2019 року о 07 годині 30 хвилин керуючи транспортним засобом ВАЗ д/н НОМЕР_2 у м. Дніпро по вул. Г. Захарченка, 25/2, завчасно не зайняв крайнє положення на проїзній частині призначеній для руху в цьому напрямку і при зміні напрямку руху, а саме повороті ліворуч, не переконався, що це буде безпечним та скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ, д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався з лівої сторони, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України.

Отже, вищевказаною постановою суду встановлено факт того, що ДТП, яке мало місце 12.12.2019 року відбулося з вини ОСОБА_1 ..

Належних та допустимих доказів на спростування своєї вини у ДТП, яка сталася 12.12.2019 року, ОСОБА_1 не надав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд не врахував, що застосування положень статті 38 КУпАП можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП- через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №910/18319/16.

В матеріалах справи міститься висновок комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №478/479-20 від 03 квітня 2020 року, відповідно до якої встановити чи було водієм ОСОБА_1 порушено Правила дорожнього руху, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події, не вдалося можливим.

Колегія суддів, зазначає, що відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, із ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь АТ «СК «Інго» матеріальна шкода у розмірі 24 290 грн.

Отже, дослідивши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги та позовних вимог у справі до перерозподілу належать судові витрати сторін у справі по сплаті судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій з відповідача на користь позивача слід стягнути 5675 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Страхова компанія ІНГО задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2021 року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Страхова компанія ІНГО до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Страхова компанія ІНГОматеріальну шкоду у розмірі 24 290 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Страхова компанія ІНГОсудовий збір у розмірі 5675 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства. Судді: