Справа №681/1403/21
УХВАЛА

"18" травня 2022 р. м.Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Горгулько Н.А.,

за участю секретаря судових засідань Олійник Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконними дій та рішень приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, стягувач ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в:

14.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича та просить суд визнати дії приватного виконавця Білецького І.М. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.09.2019 року №59990586 неправомірними, визнати протиправною та скасувати вказану постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.09.2019 року ВП № 59990586, визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. про стягнення з боржника основної винагороди від 06.09.2019 року ВП № 59990586, визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця про арешт майна боржника від 06.09.2019 року ВП № 59990586, визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця про арешт майна боржника від 11.09.2019 року ВП № 59990586, визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про арешт майна боржника від 29.06.2021 року ВП № 59990586.

В обґрунтування скарги зазначено, що 30 серпня 2017 року на виконання рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 28.01.2016 року по справі № 681/1071/15-ц видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 543060 грн. вартості 1/2 частки відчуження спільного майна подружжя, 2465 грн. судових витрат, всього 545405 грн.

06.09.2019 року ОСОБА_2 подано приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Білецькому Ігорю Мироновичу заяву про прийняття до виконання виконавчого листа № 681/1071/15-ц від 30.08.2017 року, виданого Полонським районним судом Хмельницької області. Згідно з вказаною заявою, стягувач повідомила приватного виконавця про те, що транспортний засіб Ланд Ровер Дискавері, 3 державний номер НОМЕР_1 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .?

06.09.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. винесено постанову № 59990586 про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчим округом приватного виконавця Білецького І.М. є Львівська область. Він же, ОСОБА_1 , зареєстрований у м. Одеса та на території Львівської області не проживав, жодного майна на території Львівської області не має. Вказує, що у заяві стягувача зазначено, що транспортний засіб Ланд Ровер Дискавері 3 державний номер НОМЕР_1 знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, стягувачем не надано жодних доказів на підтвердження відповідного факту. ОСОБА_1 зазначає, що транспортний засіб є рухомою річчю. Крім цього, вказаний транспортний засіб вибув його володіння, що підтверджується відомостями внесеними до ЄРДР за № 0000438 від 18.01.2018 року.

Просив поновити строк звернення зі скаргою, мотивуючи тим, що пропустив строк, оскільки звертався до Одеського окружного суду з вимогою про скасування постанови приватного виконавця про відкриття провадження у виконавчому провадженні №59990586, проте постановою від 02 грудня 2021 року П`ятого апеляційного адміністративно суду провадження закрито у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою суду від 24 грудня 2021 року скаргу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Скаржник в судове засідання не з`явився, доручив представляти свої інтереси адвокату Гжибовському А.О., який подав заяву про розгляд скарги у його відсутності, заявлені вимоги просив задоволити у повному обсязі.

Приватний виконавець Білецький І.М. в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Стягувач ОСОБА_2 , належним чином повідомлена, в судове засідання не з`явилася.

Дослідивши скаргу, додані до неї документи, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 серпня 2017 року на виконання рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 28.01.2016 року по справі № 681/1071/15-ц видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 543060 грн. вартості 1/2 частки відчуження спільного майна подружжя, 2465 грн. судових витрат, всього 545405 грн.

06.09.2019 року ОСОБА_2 подано приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Білецькому І.М. заяву про прийняття до виконання виконавчого листа № 681/1071/15-ц від 30.08.2017 року, виданого Полонським районним судом Хмельницької області. Згідно з вказаною заявою, стягувач повідомила приватного виконавця про те, що транспортний засіб автомобіль Ланд Ровер Дискавері, 3 державний номер НОМЕР_1 , знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Лазаренка, 9.

06.09.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. прийнято постанову № 59990586 про відкриття виконавчого провадження.

09.12.2019 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький І.М. прийняв постанову ВП № 59990586 про опис та арешт майна боржника: транспортного засобу Land Rover модель Discovery 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , що знаходився за адресою: м. Львів вул. Лазаренка, 9.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній станом на час прийняття оскаржуваної постанови), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України Про виконавче провадження (в редакції, чинній станом на час прийняття оскаржуваної постанови), примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно п.3 ч.1 ст.3 Закону України Про виконавче провадження (в редакції, чинній станом на час прийняття оскаржуваної постанови), відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з ч. ч. 1, 3, 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на час прийняття оскаржуваної постанови), у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на час прийняття оскаржуваної постанови), примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на час прийняття оскаржуваної постанови), виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України.

Пунктом 2 частини 2 вказаної статті передбачено, що у повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів передбачено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 25 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом на час прийняття оскаржуваної постанови), приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження(в редакції чинній станом на час прийняття оскаржуваної постанови), виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Згідно з п. 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 2 квітня 2012 року за № 489/20802 (в редакції, чинній станом на час прийняття оскаржуваної постанови), заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

У заяві про примусове виконання рішення зазначаються такі відомості: назва і дата видачі виконавчого документа; прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові стягувача; дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) стягувача; номер телефону стягувача; спосіб перерахування стягнутих з боржника грошових сум (у разі виконання рішення про стягнення коштів); реквізити рахунку, відкритого у банку або в іншій фінансовій установі, для отримання стягнутих з боржника грошових сум (за наявності). У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо). До заяви про примусове виконання рішення, яку подає представник стягувача, додається документ, що підтверджує його повноваження. На кожен поданий на примусове виконання виконавчий документ стягувач подає окрему заяву про примусове виконання рішення.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що і Закон України «Про виконавче провадження», і Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому, згідно з частиною 3 статті 25 Закону України « Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

При цьому, з огляду на зміст частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Відповідно до ст. 179 Цивільного кодексу України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 181 Цивільного кодексу України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Приписами ч.ч. 1,2 ст. 182 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Суд встановив, що в заяві про примусове виконання виконавчого листа від 30.08.2017 року у справі № 681/1071/15-ц ОСОБА_2 зазначила про належне ОСОБА_1 майно (транспортний засіб Ланд Ровер Дискавері, 3 державний номер НОМЕР_1 ) та місцезнаходження вказаного майна (м. Львів, вул. Лазаренка, 9), що відповідає межам виконавчого округу приватного виконавця Білецького І.М.

Твердження скаржника про те, що вказаний транспортний засіб вибув із його володіння, суд не бере до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо перереєстрації зазначеного транспортного засобу на іншу особу.

Щодо посилань скаржника на ненадання ОСОБА_2 у якості додатків до заяви доказів на підтвердження місцезнаходження майна боржника за зазначеною в заяві адресою, суд зазначає, що станом на час звернення ОСОБА_2 із відповідною заявою до приватного виконавця та станом на час відкриття виконавчого провадження, нормами чинного, на той час законодавства, не було визначено обов`язку стягувача надавати виконавцю разом із заявою про прийняття виконавчого документа до виконання, відповідних доказів.

Зазначений обов`язок передбачений абзацом пункту 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, яким вказану Інструкцію доповнено згідно з Наказом Міністерства юстиції № 3940/5 від 09.12.2019.

Таким чином, станом на час виникнення спірних правовідносин, ненадання стягувачем доказів місцезнаходження майна боржника разом із заявою про прийняття виконавчого документу до виконання, не було підставою для повернення виконавчого документу стягувачу.

З урахуванням вищевикладеного, суд робить висновок про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.09.2019 року ВП № 59990586, виданої приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем, оскільки зазначена постанова прийнята виконавцем правомірно за місцезнаходженням майна боржника у виконавчому окрузі, де приватний виконавець має право вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставини, зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку, що строк звернення зі скаргою до суду для ОСОБА_1 слід поновити, проте в задоволенні скарги відмовити.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Поновити для ОСОБА_1 строк для подання скарги.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.09.2019 року №59990586, визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.09.2019 року ВП № 59990586, визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 06.09.2019 року ВП № 59990586, визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна боржника від 06.09.2019 року ВП № 59990586, визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна боржника від 11.09.2019 року ВП № 59990586, визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна боржника від 29.06.2021 року ВП № 59990586 відмовити. Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 15 днів з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Суддя Н.А.Горгулько