ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/389/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №709/822/21 Категорія: 305010900 Кваша І. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач Фетісова Т.Л.
судді секретарГончар Н.І., Вініченко Б.Б. Зінченко Ю.О.

учасники справи:

позивач (скаржник) ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа АТ «Страхова компанія «ІНГО», ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача адвоката Мацко М.А. на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02.12.2021 (повний текст складено 01.12.2021, суддя в суді першої інстанції Кваша І.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору АТ «Страхова компанія «ІНГО», ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

у липні 2021 року ОСОБА_1 , діючи через адвоката Мацко М.А.,звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача на свою користь 76960,40 грн. матеріальної шкоди, 30 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди та судові витрати,посилаючись на те, що 24.04.2020 позивач, рухаючись на автомобілі LAND ROVER DISCOVERY, д.н.з. НОМЕР_1 , потрапив в ДТП, що сталась з вини відповідача ОСОБА_2 , внаслідок чого його автомобіль отримав механічні пошкодження. Винуватість відповідача встановлена постановою суду від 05.06.2020. Позивач звернувся до АТ "СК "ІНГО" із заявою про виплату страхового відшкодування та йому страховою компанією перераховано 108748,77 грн. Водночас вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 185709 грн., отже відповідач має відшкодувати решту збитків у сумі 76960,40 грн. Відповідна претензія залишена відповідачем без реагування. Протиправні дії відповідача призвели до моральних страждань позивача: неможливість тривалий час використовувати автомобіль, внаслідок ДТП мали місце стрес та погіршення фінансового становища позивача через необхідність ремонту транспортного засобу, ігнорування претензії позивача, необхідність відстоювати свої права в судовому порядку.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02.12.2021 позовні вимоги у справі відхилено з посиланням на те, що позивач погодився з виплаченою йому сумою страхового відшкодування, тим самим не оспорював правильність звіту №2492370, згідно з яким вартість матеріального збитку разом з ПДВ становить 122 130,74 грн., не надав до страхової компанії документи про здійснення ремонту транспортного засобу платником ПДВ, що призвело до зменшення нарахованої суми страхового відшкодування на суму ПДВ. Фактичні витрати на ремонт транспортного засобу, які поніс позивач, становлять лише 110000 грн. (квитанції, а.с. 50-53). Відтак суд вважав, що позовні вимоги про відшкодування матеріальних збитків є необґрунтованими. Також, на думку суду першої інстанції, оскільки у задоволенні основних позовних вимог про відшкодування матеріальних збитків відмовлено, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди теж мають бути залишені без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача адвокат Мацко М.А. подав 14.01.2022 через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та новим рішенням задовольнити позовні вимоги у справі. В обґрунтування вказано на те, що позивач звертався до страховика із проханням виплатити страхове відшкодування із врахуванням суми додаткової цивільної відповідальності винуватця ДТП та суми понесених збитків згідно акту виконаних робіт, що страховиком було проігноровано. За правовими висновками ВС обов`язок по відшкодуванню збитків від ДТП, які виходять за межі страхового відшкодування, покладається на особу, яка спричинила дану подію. У даній справі позивачем заявлено вимоги про відшкодування збитків у виді витрат, які мають бути понесені у майбутньому для поновлення прав позивача. Позивач надав суду претензію виконавця ремонту про необхідність доплати позивачем коштів, отже фактично сплачених 110000,00 грн. є недостатньо для проведення відновлювального ремонту автомобіля позивача. За обставин цієї справи винуватець ДТП не витратив жодних коштів для поновлення порушених прав позивача, що, за доводами скаржника, є несправедливим.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду в межах вимог та доводів апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що 24.04.2020 близько 09:40 год. відповідач ОСОБА_2 на дорозі Н-08, керуючи автомобілем Ford Sіеrrа, д.н.з. НОМЕР_2 , на нерегульованому перехресті, виїжджаючи з другорядної дороги не надав перевагу в русі автомобілю LAND ROVER DISCOVERY, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є позивач (а.с. 38), який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення внаслідок чого автомобіль позивача зазнав технічних пошкоджень.

Постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області у справі №709/749/20 від 05.06.2020 визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с. 12).

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої її ухвалено лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже вина відповідача у вказаній ДТП є доведеною згідно відповідної постанови суду у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №128275284, а також за Договором добровільного страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕWА-ЗС8Е7UU (а.с. 116).

Позивач ОСОБА_1 , як потерпіла особа, звернувся до АТ «СК «ІНГО» - свого страховика, щодо здійснення страхового відшкодування за правилами Положення про пряме врегулювання збитків, затвердженого протоколом Президії МТСБУ №376/2016 від 16.03.2016.

На виконання п.22.1 ст. 22 та ст.29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» АТ «СК «ІНГО» замовлено у ФОП ОСОБА_3 звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику LAND ROVER DISCOVERY, д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно звіту №2492370 від 21.05.2020 (а.с. 117-120) вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля в результаті його пошкодження в ДТП, складає 122130,74, в т.ч. ПДВ.

У послідуючому страховиком АТ «СК «ІНГО» виплачено позивачу 108 748,77 грн., без урахування ПДВ, оскільки позивачем не було надано доказів проведення ремонту платником вказаного податку.

Суд також враховує те, що фактичні витрати позивача на ремонт транспортного засобу становлять 110000,00 грн. (квитанції на а.с. 50-53).

Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача посилався на те, що згідно акту виконаних робіт № ВЗН 0000527/01 від 30.06.2020 (а.с. 46) вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача склала 185 709,00 грн. З цих підстав, за доводами позивача, з відповідача має бути стягнута на користь позивача різниця між отриманим страховим відшкодуванням та сумою понесених збитків в розмірі 76960,40 грн., з приводу чого заявлено позовні вимоги.

Також позивач просив у відшкодування завданої моральної шкоди в результаті ДТП з вини відповідача стягнути з останнього 30000,00 грн.

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Частиною першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі.

Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Такі ж висновки вбачаються з постанови ВП ВС від 04.07.2018 у справі №14-176цс18, а також відображено в постанові ВС від 26.06.2019 у справі №712/7242/16-ц.

За обставин цієї справи позивачу було виплачено у якості страхового відшкодування 108 748,77 грн. При цьому розмір збитків, визначений страховиком, складав 122130,74 грн., в т.ч. ПДВ, - звіт №2492370 від 21.05.2020, який позивач під сумнів не ставить та не оспорює.

Розмір страхового відшкодування за Договором добровільного страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕWА-ЗС8Е7UU становить 200 000 грн.

Так як позивач не надав страховику доказів проведення ремонту його автомобіля платником ПДВ, розмір страхового відшкодування було зменшено на величину зазначеного податку, що відповідає правовій позиції у постанові ВС від 19.11.2020 у справі №808/1120/17.

Позивач таке зменшення виплаченого йому страхового відшкодування під сумнів не ставить та не оспорює.

Також позивачем не ставиться під сумнів порядок виплати йому страхового відшкодування, здійснений на виконання Положення «Про пряме врегулювання» абз.1 п.1.1 якого визначено, що пряме врегулювання збитків - виконання страховиком, який застрахував цивільно-правову відповідальність потерпілого, обов`язків страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність відповідальної особи за скоєння дорожньо-транспортної пригоди, у частині відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням або фізичним знищенням транспортного засобу потерпілого.

У п. 2.1 цього Положення визначено, що при прямому врегулюванні збитків Страховик потерпілого організовує проведення страхової виплати Потерпілому в ДТП, з яким такий Страховик уклав договір ОСЦПВВНТЗ, який є чинним на момент ДТП. Після проведення такої страхової виплати Страховик відповідального компенсує Страховику потерпілого сплачені кошти відповідно до умов Розділу 5 цього Положення.

Позивач стверджує про те, що загальний розмір збитків, завданих йому внаслідок пошкодження автомобіля з вини відповідача, згідно акту виконаних робіт № ВЗН 0000527/01 від 30.06.2020 становить 185 709,00 грн.

Проте така позиція позивача є непослідовною та суперечливою, оскільки позивач фактично погодився з проведеною страховиком оцінкою матеріальних збитків в розмірі 122130,74 грн., отримавши страхове відшкодування, одночасно стверджуючи про інший розмір збитків в сумі 185 709,00 грн., які він фактично не поніс, сплативши за відновлюваний, згідно наданих квитанцій 110000,00 грн. Тобто одну й ту саму обставину позивач доводить різними доказами з різним змістом.

Апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на те, що позивач звертався до страховика із проханням виплатити страхове відшкодування із врахуванням суми додаткової цивільної відповідальності винуватця ДТП та суми понесених збитків згідно акту виконаних робіт, оскільки це стосується правовідносин між страховиком та потерпілим від ДТП, які не входять до предмету доказування в цій справі, в якій позовні вимоги заявлено до винуватця ДТП з підстав недостатнього розміру отриманої страхової виплати для повного відшкодування завданих збитків, тобто наявні інші правовідносини, які мають інше нормативно-правове регулювання - ст. 1194 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки скаржником не доведено, що виплаченого йому страхового відшкодування, з урахуванням зменшення на розмір ПДВ, не достатньо для відшкодування збитків у межах розміру, підтвердженого наданими доказами, апеляційний суд відхиляє посилання в апеляційній скарзі на те, що винуватець має відшкодувати збитки від ДТП, які виходять за межі страхового відшкодування та про те, що винуватець ДТП не витратив жодних коштів для поновлення порушених прав позивача, що є несправедливим.

При цьому покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Наведені висновки викладені в постанові ВП ВС від 04.07.2018 у справі №14-176цс18, а також в постанові ВС від 26.06.2019 у справі №712/7242/16-ц.

При цьому доказів того, що потерпілий звертався до страхової компанії з метою отримання коштів на відновлювальний ремонт, у сумі що перевищує вже виплачене йому страхове відшкодування, але в межах страхового ліміту, визначеного договором страхування, але йому було страховиком відмовлено, у справі немає .

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд враховує таке.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи вищенаведені вимоги законодавства у сукупності із фактичним обставинами даної справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що позивачу у справі внаслідок ДТП з вини відповідача було завдано моральної шкоди, яка полягає в стражданнях від пошкодження його майна, докладанні додаткових зусиль для відновлення свого майна та захисту порушених прав у спосіб звернення до суду.

Належним розміром відшкодування позивачу у даній справі завданої йому моральної шкоди, на думку апеляційного суду, буде сума коштів в розмірі 10000,00 грн., яка відповідатиме рівню його моральних страждань внаслідок пошкодження належного йому майна, засадам розумності та справедливості.

Указані кошти мають бути стягнуті з винуватця ДТП.

Посилання суду першої інстанції на те, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди є помилковим, адже вказані вимоги обґрунтовуються різними обставинами. Так матеріальну шкоду спричинено пошкодженням майна, а моральну шкоду пережитими особою моральними стражданнями внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02.12.2021 у даній справі слід скасувати в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та прийняти в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення відповідних позовних вимог.

На підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог у справі на 9,3% за розгляд справи судом першої інстанції з відповідача на користь позивача слід стягнути пропорційно до задоволеної частини вимог 99,47 грн. судового збору та 488,25 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу, а за апеляційний перегляд справи з відповідача на користь позивача слід стягнути 149,21 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02.12.2021 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору АТ «Страхова компанія «ІНГО», ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - скасувати в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за розгляд справи судом першої інстанції 99,47 грн. судового збору та 488,25 грн. витрат на правничу допомогу.

У решті рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02.12.2021 у цій справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за апеляційний перегляд справи 149,21 грн. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 18.05.2022 .

Суддя-доповідач

Судді