Справа № 372/4475/21
Провадження № 2-476/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2022 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Проць Т.В.

за участю секретаря Бойко В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Державний виконавець Обухівського відділу ВДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Мариниченко Микола Павлович, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Базик О.П. звернувся до суду із позовом до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24.06.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис №1780 щодо звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 03.11.2021 року на підставі вказаного виконавчого провадження старшим державним виконавцем Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мариниченко М.П. відкрито виконавче провадження №67347535. Представник позивача вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і як наслідок неправомірне провадження щодо виконання виконавчого напису. Просив визнати в судовому порядку виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати.

22 листопада 2021 року ухвалою судді зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №1780 від 24 червня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 .

17 грудня 2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття загального позовного провадження.

21 лютого 2022 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданій до суду заяві просить слухати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача АТ КБ "Приватбанк" подав суду письмові пояснення в яких вважав позов безпідставним та просив відмовити у його задоволенні.

Старший державний виконавець Мариниченко М.М. подав суду пояснення в яких зазначив про необгрунтованість доводів представника позивача у позові та просив відмовити у його задоволенні.

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. просила розглядати справу у її відсутності про що подала суду відповідну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 23 січня 2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № KIQ0GK00830078, відповідно до якого ОСОБА_1 є іпотекодавець - майновий поручитель за кредитними зобов`язаннями позичальника ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит № KIQ0GK00830078 від 23.01.2008 укладений між АТ КБ «Приватбанк» (Іпотекодержателем) та ОСОБА_1 , згідно умов якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) у сумі 77000 доларів США, а позичальник зобов`язувався сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 12 % річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені договором.

Чинним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 06.02.2013 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічно акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором №КIQ0GК00830078 від 23 січня 2008 року в розмірі 88466,13 доларів США, що складає 707109,78 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, у вигляді квартири загальною площею 55,70 квадратних метрів, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , шляхом продажу предмету іпотеки Публічно акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від свого імені договору купівлі продажу з іншою особою-покупцем, на підставі договору іпотеки від 23 січня 2008 року який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Визначено початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 555500 грн., узгодженою сторонами в договорі іпотеки від 23 січня 2008 року. В інший частині позову відмовлено.

24 червня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1780 про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , зазначене нерухоме майно на майно на підставі договору іпотеки №КIQ0GК00830078 посвідченого 23.01.2008 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.О. за реєстровим номером №262 передане в іпотеку АТ КБ «Приватбанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропонується задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» шляхом погашення заборгованості за кредитом 66463,12 доларів США, заборгованість за відсотками 44509, 84 доларів США., комісії 1780, 16 доларів США, пені 82427, 84 доларів США, а всього становить 195180, 96 доларів США, становить 5 430 763,05 грн. Витрати пов`язані з вчинення виконавчого напису в розмірі 3500 грн., всього разом 5 434 263, 05 грн.

На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса 03 листопада 2021 року постановою старшого державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мариниченком М.П. відкрито виконавче провадження №67347535.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема: Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерством юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Відповідно до п. 1-1 наведеного Переліку, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

У постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 в справі №6-887цс17 зроблено висновок, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

При цьому, стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

У відповідності до правового висновку, висловленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 2 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18), вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав.

Таким чином, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Як вбачається з спірного виконавчого напису строк за який проводиться стягнення, - десять років десять місяців сімнадцять днів, а саме з 23.01.2008 року по 10.12.2018 року. Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що рішеням Обухівського районного суду від 06 лютого 2013 року звернуто стягнення на спірну квартиру позивача АДРЕСА_2 за позовом ПАТ КБ "Приватбанк". Вказане рішення набрало законної сили і є чинним на час розгляду даної справи.

Крім того, з матеріалів справи та матеріалів вчинення виконавчого напису вбачається, що вимога стягувача боржником отримана не була.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17.

Разом з тим, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи наведені вище вимоги до виконавчого напису, в тому числі і перелік дій, що передують його видачі, суд враховує відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення всіх необхідних дій нотаріусом та заявником (відповідачем), що стали наслідком видачі виконавчого напису, які б свідчили про безспірність заборгованості. В той же час, суд враховує, що оскільки оспорюваний виконавчий напис видавався нотаріусом на підставі документів, наданих відповідачем, останній мав реальну можливість надати їх до суду з метою доведення безпідставності позовних вимог позивача.

Крім цього в провадженні Обухівського районного суду Київської області перебуває на розгляді спір між тими ж сторонами, предметом якого є стягнення заборгованості.

З огляду на зазначені обставини, зважаючи на наявність обставин, які свідчать про очевидну спірність суми стягнутої заборгованості, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір при подачі позову до суду в розмірі 908 грн.

Згідно договору про надання правової допомоги від 09 листопада 2021 року ОСОБА_1 уклала з адвокатом Базиком О.П. договір про надання правової допомоги. За переліком послуг, наданим останнім позивачу, вбачаються витрати в сумі 10000 гривень у якості гонорару (винагороди) виконавця, однак суд враховуючи складність справи вважає достатнім стягнути на користь позивача витрати за правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

На підставі ст.ст. 50, 87-88 Закону України «Про нотаріат» та керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 280-282, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1780, вчинений 24 червня 2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною щодо звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати при розгляді справи в суді в розмірі 8908 гривень з яких: 8000 гривень витрати на професійну правничу допомогу та 908 гривень судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, Код .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Проць