Справа № 456/905/22
Провадження № 2/456/669/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

05 травня 2022 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мажуга Владислав Юрійович про повернення стягненого за виконавчим написом,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

Позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на її користь грошові кошти в розмірі 2772,92 грн, що стягнені з неї на підставі виконавчого напису нотаріуса, поклавши судові витрати на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що 28 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В.Ю. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 952 про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості в розмірі 24397,87 грн. 06.07.2021 рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області виконавчий напис за реєстровим № 952 від 28.02.2020 визнано таким, що не підлягає виконанню. У приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В. перебувало виконавче провадження № 62234437 з примусового виконання виконавчого напису № 952 від 28.02.2020, в рамках якого стягнуто грошові кошти в розмірі 4956,26 гривень, з яких: 2772,92 грн - борг за виконавчим документом, який перераховано на рахунок стягувача; 1000,00 грн - витрати виконавчого провадження; 875,41 грн - основна винагорода приватного виконавця. Вона звернулася до відповідача із заявою про повернення грошових коштів, стягнутих та перерахованих на користь відповідача, проте відповіді не отримала. Таким чином, факт визнання виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення грошових коштів, таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів, а тому позивачка звертається до суду з даним позовом.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву.

Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 березня 2022 року головуючим суддею у справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 14/

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.03.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мажуга Владислав Юрійович про повернення стягненого за виконавчим написом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 06.04.2022. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 15/.

Розгляд справи по суті відбувся 05.05.2022 за участі позивачки ОСОБА_1 .

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених в позові та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, повторно на виклик суду не з`явився, про причину неявки не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 28.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В.Ю. вчинено виконавчий напис № 952, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» на загальну суму 24397,87 грн. Зазначений виконавчий напис перебував на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. (ВП № 62234437), врамках якого з позивачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» стягнуто грошові кошти в розмірі 4956,26 гривень, з яких: 2772,92 грн - борг за виконавчим документом, який перераховано на рахунок стягувача; 1000,00 грн - витрати виконавчого провадження; 875,41 грн - основна винагорода приватного виконавця /а.с. 13/.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 липня 2021 року в справі № 456/3864/20, яке набрало законної сили 10.08.2021, виконавчий напис від 28 лютого 2020 року, зареєстрований у реєстрі за № 952, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В.Ю., про стягнення 24397,87 грн визнано таким, що не підлягає виконанню /а.с. 8-11/.

10.03.2022 позивачка зверталась із заявою до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» з вимогою про повернення безпідставно стягнених грошових коштів у розмірі 2772,92 грн, проте така залишилась без належного реагування /а.с. 12/.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з необхідністю повернення стягнутих з позивачки грошових коштів у зв`язку з визнанням виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого здійснено стягнення, таким, що не підлягає до виконання.

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до частини другої статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною третьою статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17).

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Крім того, згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17).

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Факт визнання виконавчого напису, на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивачки, таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів.

При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивачки перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду.

Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року в справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21), де також зазначено, що оскільки правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягнені з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, то отримані відповідачем кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ст. 1212 ЦК України.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановленихстаттею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Судом беззаперечно встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 липня 2021 року в справі № 456/3864/20, яке набрало законної сили 10.08.2021, виконавчий напис від 28 лютого 2020 року, зареєстрований у реєстрі за № 952, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В.Ю., про стягнення 24397,87 грн визнано таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року в справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року в справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає, серед іншого, і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

З урахуванням наведеного, оскільки рішенням суду виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, отримані стягувачем (відповідачем) на підставі вказаного виконавчого напису кошти підлягають поверненню позивачці відповідно до ст. 1212 ЦК України, оскільки відпала підстава, на якій вони були отримані, а тому позов підлягає до задоволення.

Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і такими, що підлягають до задоволення.

Щодо судових витрат.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Так, понесені позивачкою документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 10, 12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 280-283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37/41, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , р/р НОМЕР_1 в Стрийському відділенні АТ «Райффайзен Банк Аваль») грошові кошти в розмірі 2772 (дві тисячі сімсот сімдесят дві) гривні 92 копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) сплаченого судового збору.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачкою до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Повний текст рішення складено 10 травня 2022 року.

Головуючий суддя Л. В. Гула