Справа № 740/6567/21
Провадження № 2/740/253/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2022 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Лазоренко Л. Ю.,

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_1 ,

відповідачка ОСОБА_2 ,

представник відповідачки ОСОБА_3 ,

представники третьої особи Парубець М. О., Рацин Н. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Ніжинської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Ніжинської міської ради, про негайне відібрання малолітньої дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

установив:

У листопаді 2021 року Виконавчий комітет Ніжинської міської ради як Орган опіки та піклування звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив негайно відібрати малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав та передати представнику Служби у справах дітей Виконавчого комітету Ніжинської міської ради; стягнути з відповідачки аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку.

На обґрунтування позову зазначено, що вiдповiдно до наказу начальника Служби у справах дітей від 16.04.2020 р. № 13 «Про взяття на облік, дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах Служби у справах дітей Виконавчого комітету Ніжинської міської ради. Підставою взяття на облік є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків.

Постановою Ніжинського міськрайонного суду від 28.01.2020 року (справа № 740/6353/19, провадження № 3/740/45/20) ОСОБА_2 притягувалась до адмiнiстративноi відповідальності за ст. 184 КУпАП за невиконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей. Постановою Ніжинського міськрайонного суду від 08.02.2021 року (справа № 740/5158/20, провадження № 3/740/54/21) ОСОБА_2 оголошено усне зауваження.

Згідно з актом обстеження умов проживання родини ОСОБА_2 від 08.11.2021 року в житловому приміщенні відключено газопостачання; родина має заборгованість за електропостачання, водопостачання та теплопостачання; невеликий запас продуктів.

Відповідачка ухиляється вiд виконання батьківських обов`язкiв стосовно свого сина та залишення хлопчика з мамою є небезпечним для її життя та здоров`я. Так, відповідачка перебуває на обліку в лікаря-психіатра в Ніжинському ДПНВ з приводу психічного розладу. Відповідачка повинна була 09.11.2021 року відвідати лікаря-психіатра КНП «Ніжинська центральна міська лікарня імені М. Галицького», проте до лікаря не з`явилася.

Згідно з листом Ніжинської гімназії № 2 вiд 12.11.2021 року № 02-10/247, малолітній ОСОБА_2 не відвідує навчальні заняття протягом 10 днів. На думку дирекції гімназії, існує загроза безпеці дитини, а тому вони просили надати допомогу у вирішенні проблеми.

Вiдповiдно до інформації, наданої Ніжинським центром соціальних служб для сiм`ї, дітей та молодi вiд 09.11.2021 року № 01-23/1071, ОСОБА_2 поводить себе неспокійно, нестримано, плутається у відповідях. Нестабiльний емоційний стан матерi може становити загрозу життю та здоров`ю малолітнього ОСОБА_2 .

Згідно з актами комісії від 09.11.2021 р., 10.11.2021 р., 12.11.2021 р., 15.11.2021 р., 16.11.2021 р., ОСОБА_2 . дверi не вiдчинила.

Рiшенням Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 18.11.2021 р. № 432 «Про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність негайного відібрання малолітньої дитини» затверджено висновок Органу опіки та піклування про доцільність негайного відібрання малолітнього ОСОБА_2 від матері ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав.

Посилаючись на вказане, з метою захисту прав та найкращих інтересів дитини, забезпечення нормальних умов проживання, морального та фізичного розвитку, позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28 грудня 2021 року 08-30 год., яке в подальшому відкладено на 27 січня 2022 року, 08-30 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 січня 2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 22 лютого 2022 року 08-00 год., яке в подальшому неодноразово відкладалося з різних причин.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 днів введено воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 04 травня 2022 року № 27/0/9-22 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ судів Чернігівської області» відновлено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з 05 травня 2022 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з викладених у ньому обставин та просив задовольнити. Зазначив, що з часу подання цього позову до суду змінилися обставини, а саме в лютому 2022 року в квартирі відповідачки відключено світло через заборгованість. Також у лютому 2022 року відібрано дитину від відповідачки і влаштовано до патронатної сім`ї у безпечне середовище. Відповідачка не лікувалася, починаючи з осені минулого року мала загострення хвороби, до лікаря не з`явилася, а тому саме психологічний стан матері становив загрозу для дитини й її потрібно було рятувати. Дитину відібрано від матері у приміщення виконкому, куди вони прийшли для вирішення питання з відключення квартири від світла. Дитині все пояснили, що мамі потрібно лікуватися, і вона не заперечувала.

Представник третьої особи підтримав думку представника позивача, просив позов задовольнити. Зазначив, що з відповідачкою неодноразово проводилися бесіди, в тому числі і під час розгляду справи в суді, роз`яснювалося про необхідність проходження лікування, у зв`язку з чим цей позов міг бути відкликаний, але вона категорично відмовилася. Вважав, що без проходження відповідачкою лікування неможливе залишення з нею дитини, бо наслідки невідомі.

У судовому засіданні відповідачка та її представник заперечили проти задоволення позову, просили відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у письмових поясненнях на позов. Так, акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, передбачений п. 9 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 № 585, позивачем не складався. Крім цього, в актах обстеження умов проживання не зазначено жодних відомостей про несприятливі умови проживання чи загрозу для життя чи здоров`я дитини. Навпаки, в деяких актах зазначено, що дитина забезпечена одягом, взуттям, відповідно до віку та сезону умови проживання задовільні, житлове приміщення умебльоване, наявні речі домашнього вжитку, побутова техніка; в житловому приміщенні прибрано, сім`я має запас продуктів.

Зокрема, відповідачка пояснила, що проживає у вказаній квартирі вдвох із сином. Дитина не ходила до школи, оскільки хворіла, погано почувалася. Щодо свого лікування, то вона відмовилася, вважає, що це їй не потрібно. На цей час світло у квартирі підключене.

Представник відповідачки зазначив, що не було підстав відбирати дитину від матері, небезпеки і загрози дитині не було. Те, що дитина не ходила до школи, то на це були поважні причини, вона хворіла. Дитина була забезпечена продуктами харчування та одягом.

Свідок ОСОБА_4 патронатна мама суду показала, що хлопчика забрала до себе додому 08 лютого 2022 року, він не плакав, але був наляканий, зовнішній вигляд нормальний. Перед сном почала наполягати на прийнятті душу, коли хлопчик роздягнувся, був дуже брудний, не привчений до гігієнічних процедур. ОСОБА_5 почав ходити до школи, але успіхів не було, хлопець здібний, але раніше не займався. Декілька разів він говорив, що хоче додому. За час перебування в неї ОСОБА_5 жодного разу не хворів.

Свідок ОСОБА_6 вчитель ОСОБА_5 з 1-го класу суду показала, що в школі ОСОБА_5 бачила рідко, ходила до них додому, але їй не відчиняли двері. Мати дитини говорила, що хлопчик хворіє. Інколи ОСОБА_5 надсилав повідомлення в шкільну групу, що хоче до школи, іноді повідомлення нецензурними словами. ОСОБА_5 не виконував домашні роботи, після того, як хлопчик потрапив до патронатної сім`ї, його знання покращилися.

Свідок ОСОБА_7 лікар-психіатр суду показав, що знає ОСОБА_2 з 2004 року, вона є особою з інвалідністю ІІІ групи, перебуває на обліку в лікаря-психіатра у зв`язку з психічним розладом. У 2019 році сталося загострення хвороби, вона викидала речі з балкону, кричала, не годувала дитину, не пускала її до школи, в неї з`явилися страхи, галюцинації щодо фізичного насилля іншими особами над дитиною. Відтоді вона повинна була двічі на рік проходити лікування, і кожного місяця приходити на огляд, але вона відмовилася від цього. У 2021 році вона не з`являлася до лікаря. Востаннє вона приходила в лютому 2022 році щоб уколоти ін`єкцію. Медсестра приходила, але відповідачка не пускає її до квартири. На його думку, загрози для дитини відповідачка не створює, оскільки любить дитину і сильно переживає за неї, але в неї галюцинації, неадекватна поведінка.

Неповнолітній ОСОБА_2 у присутності представника служби у справах дітей пояснив, що навчається в школі № 2. Коли жив з мамою, то вона не відпускала його до школи, хоч він хотів навчатися. Вона думала, що його там ображають, але це не так, і він їй про це говорив. Інколи в нього болів живіт і мама водила його до лікаря. З мамою йому було добре жити, страшно ніколи не було, голодний не сидів, але на вулиці рідко гуляв, бо мати не пускала. Зараз він живе у тітки ОСОБА_8 , йому там добре, йому сказали, що це тимчасово поки мама не одужає. Хоче повернутися до мами, щоб мама стала нормальною, лікувалася.

Заслухавши пояснення учасників справи, думку дитини, покази свідків, дослідивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом установлено, що згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_9 . Відомості про батька в свідоцтві про народження дитини записані за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Малолітній ОСОБА_2 до лютого 2022 року проживав з матір`ю ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 .

Вiдповiдно до довiдки КНП «Ніжинська центральна міська лікарня імені Миколи Галицького» Ніжинської міської ради Чернігівської області диспансерного психоневрологічного вiддiлення від 16.04.2020 року № 556, ОСОБА_2 перебуває на обліку у лікаря-психіатра з приводу психічного розладу, повинна була відвідати лікаря-психіатра 09.11.2021 року, проте до лікаря не з`явилася.

Вiдповiдно до наказу начальника Служби у справах дітей від 16.04.2020 р. № 13 «Про взяття на облік, дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » малолітній ОСОБА_2 перебуває на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах Служби у справах дітей Виконавчого комітету Ніжинської міської ради. Підставою взяття на облік є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків.

Згідно з листом Ніжинської гімназії № 2 вiд 12.11.2021 року № 02-10/247 малолітній ОСОБА_2 не відвідує навчальні заняття протягом 10 днів. 11 листопада 2021 року ОСОБА_6 прийшла до сім`ї ОСОБА_10 , двері ніхто не відчинив, у цей час ОСОБА_5 сидів на підвіконні у квартирі, що знаходиться на 5 поверсі. Дирекція гімназії вважала, що існує загроза безпеці дитини, просила надати допомогу у вирішенні проблеми.

Вiдповiдно до інформації, наданої Ніжинським центром соціальних служб для сiм`ї, дітей та молодi вiд 09.11.2021 року № 01-23/1071, ОСОБА_2 поводить себе неспокійно, нестримано, плутається у відповідях. Нестабiльний емоційний стан матерi може становити загрозу життю та здоров`ю малолітнього ОСОБА_2 .

Згідно з актами обстеження умов проживання від 05 та 08 листопада 2021 року члени комісії провели бесіди з мамою дитини відповідачкою в справі щодо відповідального батьківства; установлено, що поведінка матері викликає занепокоєння.

Актами обстеження умов проживання від 10, 16 та 25 листопада, 02 та 09 грудня 2021 року встановлено, що членам комісії не вдалося потрапити до квартири відповідачки, оскільки двері ніхто не відчинив.

Відповідно до акта обстеження умов проживання від 10 січня 2022 року під час відвідування родити відповідачки волонтером, передано одяг та взуття. Проведено бесіду щодо відвідування дитиною навчального закладу. Дитина пояснила, що хоче йти до школи, але мама не хоче його туди відводити.

Рiшенням Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 18.11.2021 р. № 432 «Про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність негайного відібрання малолітньої дитини» затверджено висновок Органу опіки та піклування про доцільність негайного відібрання малолітнього ОСОБА_2 від матері ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав.

Установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 дитину ОСОБА_5 фактично відібрано від матері ОСОБА_2 та передано в сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_4 .

Рішеннями виконкому Ніжинської міської ради від 12 травня та 04 серпня 2022 року продовжено строк перебування дитини малолітнього ОСОБА_2 у сім`ї патронатного вихователя, востаннє до 08 листопада 2022 року.

Положеннями ст. 48 та 51 Конституції України як Основного Закону України проголошено право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї та обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ратифікованої постановою Верховної ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст. 18 Конвенції).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зокрема, згідно із ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

У ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ч. 1 4 ст. 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з п. 2 5 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Статтею 170 СК України встановлено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор.

Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Положення частин першої - третьої цієї статті застосовуються до відібрання дитини від інших осіб, з якими вона проживає.

Отже, указаною вище нормою закону передбачено компетенцію не суду, а інших уповноважених державних органів, а саме органу опіки та піклування або прокурора щодо негайного відібрання дитини.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України).

Основні підстави для відібрання дитини зазначені у ч. 1 ст. 164 СК України.

Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній ч. 1 ст. 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією № 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.

На підставі наявних у справі доказів суд установив, що в лютому 2022 року дитину фактично відібрано від матері. З часу відібрання дитина поміщена в сім`ю патронатного вихователя, де перебуває дотепер.

За таких обставин суд вважає, що немає правових підстав для ухвалення рішення про відібрання дитини та передання її представнику Служби у справах дітей виконкому. Разом з цим суд вважає за необхідне зазначити про залишення дитини на опікуванні Органу опіки та піклування.

Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб.

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

У ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За положеннями ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 2 ст. 166 СК України визначено, зокрема, що суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки аліментів слід задовольнити.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що з авданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, в межах заявлених позовних вимог згідно зі ст. 13 ЦПК України, і на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір у дохід держави.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76 81, 89, 263 265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Виконавчого комітету Ніжинської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Ніжинської міської ради, про негайне відібрання малолітньої дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити частково.

Дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на опікуванні Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Ніжинської міської ради.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 18 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Зобов`язати Виконавчий комітет Ніжинської міської ради як Орган опіки та піклування протягом п`яти днів з дня набрання рішенням законної сили відкрити малолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особистий рахунок у відділенні Державного Ощадного Банку України.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

У задоволенні позову в іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений і підписаний 23 серпня 2022 року.

Суддя І. М. Шевченко