Житомирський апеляційний суд
Категорія 55 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

без участі сторін

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в м.Житомирі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Покоєвича Андрія Олексійовича

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 01 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Полонця С.М.

у цивільній справі №295/10651/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті», третя особа - Горай Олег Станіславович , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №28814, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 25.02.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» заборгованості у розмірі 17020,00 грн. та судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 1362,00 грн, та витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 8000 грн. В обґрунтування поданого позову зазначав, що в порушення вимог Закону України «Про нотаріат» приватний нотаріус вчинив виконавчий напис без встановлення безспірності заборгованості та без з`ясування отримання позивачем вимоги про погашення заборгованості.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 01 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 25.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем та зареєстрований в реєстрі за №28814, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» заборгованості у розмірі 17020,00 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1362 грн. 00 коп.

В решті вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - Покоєвич А.О. просить вказане рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. і ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» на користь позивача витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 8 000 грн. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначає, що для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем до матеріалів справи було додано копію договору про надання правової допомоги від 19.07.2021 року та квитанцію на підтвердження внесення грошових коштів в розмірі 8000 грн. за надання правової допомоги.

Вважає, що відмовляючи у стягненні з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 8000 грн. на професійну правничу допомогу суд першої інстанції безпідставно не застосував правову позицію Верховного Суду у постанові від 28.12.2020 року у справі №640/18402/19.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до п.3.1. Договору про надання правової допомоги від 19.07.2021 р., який укладений між Адвокатським об`єднанням «Захист у криміналі» в особі голови Покоєвича А.О. та ОСОБА_1 , вартість послуг складає 8000 грн., і сплачується наступним чином: 3000 грн., аванс при підписанні договору; 5000 грн. до 19.08.2021 року (а.с.12).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера від 19.07.2021 року прийнято від позивача оплату в розмірі 8000 грн.(а.с.13).

Рішення суду в частині вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не оскаржується. Тому його законність апеляційним судом не перевіряється.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Так, частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, адвокат Покоєвич А.О. представляв інтереси ОСОБА_1 в суді першої інстанції, що підтверджується ордером про надання правничої допомоги, виданого на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги №б/н від 19 липня 2021 (а.с.11), та копією Договору про надання правової допомоги від 19.07.2021р.(а.с.12). У позовній заяві від 06 серпня 2021 року представник ОСОБА_1 - Покоєвич А.О. зазначив, що попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, становить 8 000 грн., а тому останній не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Крім того, звертає увагу на правову позицію Верховного Суду у постанові від 28.12.2020 року у справі №640/18402/19. Колегія суддів апеляційного суду розцінює застереження у позовній заяві як заяву про подання відповідачем доказів щодо понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Суд вважає висновки суду першої інстанції помилковими, оскільки вони не ґрунтуються на всебічно досліджених доказах, наявних в матеріалах справи, які підтверджують понесені позивачем витрати на правову допомогу.

З огляду на зазначене, наявний у матеріалах справи договір про надання правничої(правової) допомоги №б/н від 19 липня 2021 (а.с.12) свідчить, що представником ОСОБА_1 у цій справі був адвокат Покоєвич А.О.

В обґрунтування витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. представником ОСОБА_1 - Покоєвичем А.О. надано договір про надання правничої допомоги №б/н від 19 липня 2021 (а.с.12) та квитанцією до прибуткового касового ордера від 19.07.2021 року про прийняття від позивача оплати в розмірі 8000 грн.(а.с.13).

Відповідно до доданих документів зазначено, що оплата за цим договором визначається і здійснюється відповідно до Договору про надання правової допомоги від 19.07.2021 р. вартість послуг складає 8000 грн., і сплачується наступним чином: 3000 грн., аванс при підписанні договору; 5000 грн. до 19.08.2021 року (п.3.1. Договору про надання правової допомоги від 19.07.2021 р ) та квитанцією до прибуткового касового ордера від 19.07.2021 року про прийняття від позивача оплати в розмірі 8000 грн.

Судом також враховується, що матеріали справи містять клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті». Товариство посилається на відсутність детального опису робіт (наданих послуг), а тому неможливо оцінити співмірність витрат щодо виконання адвокатом робіт (наданих послуг), часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (а.с.48-49).

Такі доводи заслуговують на увагу.

З урахуванням наведеного, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції.

Виходячи із змісту письмових доказів, наданих представником ОСОБА_1 - Покоєвичем А.О. , враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення вимог щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, із врахуванням складності справи колегія суддів приходить до висновку, про часткове стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000грн., оскільки відсутній детальний опис виконаних адвокатом робіт та обсяг затраченого часу.

За наведених обставин та відповідно до положень п.4 ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення в частині відмови щодо стягнення витрат на надання професійної правничої допомоги підлягає скасуванню з ухваленням нового - про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Покоєвича Андрія Олексійовича задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 01 жовтня 2021 року в частині відмови у стягненні витрат на надання професійної правничої допомоги скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» на користь ОСОБА_1 4000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді: