ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м.Суми

Справа №591/8119/21

Номер провадження 22-ц/816/116/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 23 листопада 2021 року про повернення заяви про забезпечення доказів, постановлену в складі судді Клименко А.Я. в м. Суми,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

10 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила: розірвати правочин, укладений між нею та ФОП ОСОБА_2 на підставі публічного договору - оферти з надання інформаційно-консультативних послуг; стягнути з відповідача вартість оплаченої послуги в сумі 18145 грн 00 коп., 31572 грн 30 коп. пені за невиконання умов договору та 3000 грн 00 коп. спричиненої їй моральної шкоди.

18 листопада 2021 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення доказів, в якій просила суд вжити заходи забезпечення доказів, шляхом огляду в судовому засіданні електронного доказу - Онлайн-платформа (ІНФОРМАЦІЯ_1) за місцем його знаходження, тобто в мережі «Інтернет» за посиланням https:/ ІНФОРМАЦІЯ_1 (логін: ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Свої вимоги мотивувала тим, що предметом спору є порушення відповідачем її права, як споживача, на належну якість обслуговування. Онлайн-платформа (ІНФОРМАЦІЯ_1), право доступу до якої в неї є лише до 16 грудня 2021 року, є електронним доказом обставин на які посилається вона у своєму позові. Недобросовісні дії відповідача дають підстави припускати, що докази, які містяться на веб-сайті відповідача, можуть бути в будь-який час дистанційно змінені, що призведе до їх втрати та не дасть можливість їй підтвердити, та обґрунтувати свої позовні вимоги.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 листопада 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів, подану до подання позову, повернуто заявнику.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до Зарічного районного суду м. Суми, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що висновки суду першої інстанції про не обґрунтування підстав вжиття заходів забезпечення доказів є безпідставними, оскільки в заяві нею було належним чином мотивовано підстави звернення до суду з цією заявою. Зазначає, що судом першої інстанції неправильно розтлумачено ст. 117 ЦПК України, яка не містить вимог про обґрунтування застосування засобу забезпечення доказів. Звертає увагу і на те, що положеннями ст. 85 ЦПК України передбачена можливість огляду доказів судом в тому числі веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

За змістом пункту 9 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За таких обставин розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником належно не обґрунтовані підстави, які б давали можливість припускати, що засіб доказування може бути втрачений чи збереження або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Також суд першої інстанції вказував на те, що позивачкою не наведено достатнє обґрунтування необхідності забезпечення доказів в інший спосіб, передбачений ч. 2 ст. 116 ЦПК України.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 2, 3 статті 12, ч. 1 статті 80 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі, за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Отже, забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Вимоги до змісту заяви про забезпечення доказів викладено в ч. 1 ст. 117 ЦПК України. Зокрема, заяві про забезпечення доказів зазначається:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти;

4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні;

5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів;

6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Частина 4 статті 117 ЦПК України передбачає, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору, укладеного між ними, шляхом приєднання до публічного договору-оферти про надання інформаційно-консультативних послуг, який розміщений на веб-сайті відповідача.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення доказів (а.с.40-42), ОСОБА_1 зазначено в тому числі докази, забезпечення яких є необхідним, обставини, для доказування яких вони необхідні, обґрунтовано необхідність забезпечення доказів та вказано спосіб забезпечення доказів.

Тобто, заява відповідає вимогам визначени частиною 1 статті 117 ЦПК України, а тому суд першої інстанції безпідставно повернув її заявнику.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність чи відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів, суд вирішує в порядку статті 118 ЦПК України, а не шляхом повернення її заявнику ч. 4 ст. 117 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Встановивши, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, апеляційний суд дійшов висновку про скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 23 листопада 2021 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач - О. І. Собина

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко