ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/720/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/3330/21 Категорія: 310020000 Прилуцький В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.

учасники справи:

позивач (скаржник) ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08.02.2022 (повний текст складено 14.02.2022, суддя в суді першої інстанції Прилуцький В.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася у листопаді 2021 року до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до повноліття дитини.В обґрунтування вказано на те, що відповідач, як батько, не бере належної участі в утриманні сина, отже в судовому порядку мають бути стягнуті аліменти у визначеному позивачем розмірі.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08.02.2022 позов у справі задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1 / 6 частини його доходів. При цьому суд виходив з того, що відповідач зобов`язаний утримувати неповнолітню дитину та визначений судом розмір аліментів належним чином відповідатиме встановленим при розгляді справи фактичним обставинам, адже позивач має високу заробітну плату, а обидва батьки повинні нести рівні витрати на утримання дитини.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції в частині визначеного розміру аліментів, позивач подала 12.04.2022 через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду, просить рішення суду першої інстанції змінити та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1 / 4 частини його доходів. Скаржник зазначає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів є необґрунтованим та не відповідає дійсним витратам на утримання дитини. Розмір заробітної плати матері, який суд вважав високим, не свідчить про можливість зменшення частки витрат іншого з батьків на утримання дитини.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просив суд її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням наведеного, розгляд цієї справи про стягнення аліментів проводиться у порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що сторони з 02.09.2016 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25.08.2021 розірвано. Від даного шлюбу сторни мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.12.2017.
З довідки виконкому Березняківської сільської ради № 02-30/818 від 11.10.2021 вбачається, що позивач ОСОБА_1 проживає разом із сином ОСОБА_4 в с. Велика Яблунівка Черкаського району.
З довідки про доходи №29/3.3-3996 від 22.11.2021, виданої ДП «Укроборонсервіс», вбачається, що відповідач ОСОБА_2 працює в ДП «Укроборнсерівс» на посаді заступника начальника Управління економіки та фінансів з березня 2021 року. З цієї довідки вбачається, що відповідач отримує в середньосу за місцяь заробітну плату близько 50 тисяч гривень.
З довідки про доходи № 319/фес від 06.12.2021, виданої ВЧ НОМЕР_2 , вбачається, що позивач ОСОБА_1 працює у військовій частині НОМЕР_2 військовослужбовцем та її середня заробітна плата за місяць складає близько 15 тисяч гривень.
Оскільки дитина сторін проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, між сторонами справи наявний спір щодо розміру витрат кожного з батьків на дитину, позивач для його вирішення звернулася до суду з позовом в цій справі.

Правовідносини сторін у справі, які виникли на підставі викладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ч.3 ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналогічні роз`яснення містить п.17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Згідно із ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою ВРУ №789-Х1І від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
У даній справі встановлено, що спільна неповнолітня дитина сторін проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач, як батько дитини, зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття.

Вказані висновки суду першої інстанції скаржником при апеляційному перегляді справи під сумнів не ставляться. Однак скаржник вважає, що суд помилково визначив розмір аліментів, які мають стягуватися з відповідача на утримання дитини.

При цьому, вказуючи про необхідність визначення розміру аліментів, які мають стягуватися з відповідача на утримання дитини, в розмірі 1 / 6 частини його доходів, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має високий рівень заробітної плати, отже якщо стягнути аліменти в розмірі 1 / 4 частини його доходів, про що просить позивач, його витрати на утримання дитини перевищать витрати позивача у справі.
Однак з правильністю таких висновків суду першої інстанції в цій справі погодитися не можна, оскільки положеннями ст.182 СК України, яка регламентує перелік обставин, які враховуються при визначення розміру аліментів, не передбачено зв`язку між високим рівнем заробітної плати особи, з якої стягуються аліменти, та величиною аліментних платежів. Також вказана норма матеріального права не передбачає обмежень щодо визначення розміру аліментів в залежності від величини заробітку особи, яка фактично утримує дитину, з тим, щоб витрати платника аліментів не перевищували частини витрат особи, яка звернулася за їх стягненням, про що помилково вказав суд першої інстанції в цій справі.

Натомість ч.5 ст.183 СК України передбачено, що розмір аліментів не може перевищувати 10-кратного розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Отже саме вказана норм сімейного законодавства обмежує максимальну величину аліментів, а не розмір доходів платника аліментів, якщо вони високі.

Отже відповідні апеляційні доводи скаржника в цій справі є слушними та заслуговують на увагу.

Крім того, слід врахувати, що цільовим призначенням аліментних платежів є матеріальне забезпечення дитини, отже достатній розмір аліментів відповідатиме найкращим інтересам дитини, адже всі кошти будуть спрямовані на її забезпечення та розвиток.

Позиція відповідача у справі про те, що він добровільно та самостійно витрачає кошти на подорожі дитині, придбання їй меблів та речей першої необхідності, за наявності між батьками невирішеного спору щодо сплати аліментів, як у цій справі, не є перешкодою для ухвалення судом рішення про стягнення аліментів.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08.02.2022 у даній справі з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, має бути змінено в частині визначення розміру аліментів, що мають стягуватися з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, який встановити в розмірі 1 / 4 частини доходів відповідача щомісячно.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача до бюджету слід стягнути 1362,00 грн. судового збору за апеляційний перегляд справи.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08.02.2022 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини змінити в частині визначення розміру аліментів, які мають стягуватися з відповідача на користь позивача, вказавши, що до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1 / 4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до повноліття дитини.
У решті рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08.02.2022 в цій справі залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 до державного бюджету 1362,00 грн. судового збору за апеляційний перегляд справи.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 18.05.2022.

Суддя-доповідач

Судді