РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2022 року

м. Рівне

Справа № 563/82/21

Провадження № 22-ц/4815/144/22

Рівненський апеляційний суд в складі суддів:

головуючого Боймиструка С.В,

суддів: Гордійчук С.О., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

з участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міатерра» на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 09 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міатерра" про скасування реєстрації договору оренди землі та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

В січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Міатерра" про скасування реєстрації договору оренди землі та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він є власником земельної ділянки площею 1,67 га, яка розташована на території Коловертівської сільської ради Корецького району Рівненської області, що призначена для ведення особистого селянського господарства та має кадастровий номер :02:005:0033, що стверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЯЖ №101862, виданим 26.03.2008 року на підставі рішення Корецької РДА № 153.

Оскільки, позивач тривалий час перебував за кордоном, то належним чином обробити вказану земельну ділянку не мав можливості, тому вирішив здати її в оренду. Однак, при оформленні документів дізнався, що його земельна ділянка передана в оренду відповідачу на підставі договору оренди, нібито укладеного між ним та ТОВ "Міатерра", строком на 10 років. Позивач стверджує, що не укладав та не підписував договору із відповідачем та не надавав повноважень на підписання договору іншим особам. Дані обставини порушують законні права та інтереси позивача, тому від змушений звернутись до суду з відповідним позовом.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 09 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано державну реєстрацію права оренди за Договором оренди землі від 12 травня 2016 року, зареєстрованим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03 червня 2016 року, номер запису про інше речове право: 14858753, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Міатерра», , кадастровий номер земельної ділянки: :02:005:0033

Зобов`язано ТОВ «Міатерра» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку за кадастровим номером: :02:005:0033 та не чинити перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні нею.

Стягнуто з ТОВ «Міатерра» на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ТОВ «Міатерра» подало апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що на підтвердження того, що позивач вчиняв активні дії спрямовані на укладення договору оренди землі з ТОВ Міатерра та дійсно мав волевиявлення на укладення такого договору свідчить те, що позивач надав ТОВ Міатерра всі документи, необхідні для укладення договору, а саме: 1) Державний акт на земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0033; 2) паспорт та ідентифікаційний код.

Вказує, що суд не врахував щорічне отримання позивачем від ТОВ Міатерра орендної плати за користування земельною ділянкою.

Стверджує, що однією з позовних вимог було вказано: 1. Скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 12 травня 2016 року…, місцевий суд вирішив: Скасувати державну реєстрацію права оренди (а не договору оренди, як це було заявлено в позові) чим вийшов за межі позовних вимог.

Просить рішення Корецького районного суду Рівненської області від 09 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,67 га, яка розташована на території Коловертівської сільської ради Корецького району Рівненської області, що призначена для ведення особистого селянського господарства та має кадастровий номер :02:005:0033, що стверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЯЖ №101862, виданим 26.03.2008 року на підставі рішення Корецької РДА № 153.

Як вбачається з тексту договору б/н від 12 травня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ "Міатерра" укладався договір оренди землі, щодо земельної ділянки належної на праві власності позивачу, строк дії договору 10 років, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 03.06.2016 року, номер запису 14858753.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі - у редакції, чинній на дату, зазначену в договорі) договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Матеріали справи містять висновок експерта від 02.09.2020 року №1.1-335/20, відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Підписи сторін Орендодавець», у Договорі оренди землі від 12.05.2016 року, кадастровий номер земельної ділянки :02:005:0033, укладеному між ОСОБА_1 та ТОВ "Міатерра", виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с. 13-21).

Відповідач жодних доказів на спростування указаного висновку не надав, а тому суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що договір оренди землі від 12 травня 2016 року, є неукладений.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 був обізнаний з договором оренди землі від 12 травня 2016 року і погодився з його умовами, спростовуються, висновком судово-почеркознавчої експертизи з якого можливо зробити висновок про відсутність волевиявлення позивача на укладення договору.

Доводи апеляційної скарги щодо отримання позивачем орендної плати за користування земельною ділянкою не підтверджені належними доказами, а тому не можуть враховуватись судом.

На підставі неукладеного договору від 12 травня 2016 року була проведена державна реєстрацію речового права ТОВ «Міатерра» на земельну ділянку кадастровий номер :02:005:0033 та внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 14858753 від 03 червня 2016 року.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач на час звернення до суду із цим позовом був власником земельної ділянки кадастровий номер :02:005:0033, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №101862, виданим 26.03.2008 року.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).

Державна реєстрація речового права на підставі неукладеної між сторонами додаткової угоди до договору оренди землі порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю - земельною ділянкою.

При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права. Відповідні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року в справі № 125/702/17.

Отже, суд першої інстанцій зробив правильний висновок про те, що позивач обрав ефективний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки його дії спрямовані на повернення власної земельної ділянки, яка знаходиться у фактичному користуванні ТОВ «Міатерра». При цьому державна реєстрація права оренди на підставі неукладеного правочину не відповідає вимогам закону, порушує права та інтереси власника земельної ділянки.

Частиною 2 ст. 376 ЦПК України встановлено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в їх сукупності не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міатерра» залишити без задоволення.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 09 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 січня 2022 року.

Головуючий Боймиструк С.В.

Судді: Гордійчук С.О.

Шимків С.С.