н/п 2/490/214/2022 Справа № 490/1920/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
______________________________________________________________________
УХВАЛА

19 травня 2022 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючої - судді Гуденко О.А.,

з участю секретаря Баландіній В.Є.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного Товариства "Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

15 березня 2021 представник позивача - адвокат Лабик Р.Р. звернувся до суду з позовом до відповідача ПрАТ "УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп", у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 38 400 грн як грошову компенсацію за понесені витрати на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника, страхове відшкодування моральної шкоди на суму 38400 гривень.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 жовтня 2017 року в с. Івнівка Очаківського району Миколаївської області відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Кіа Ріо» р.н. НОМЕР_1 здійснила зіткнення з рейсовим автобусом «БАЗ А-07920» . Внаслдіок ДТП пасажир ОСОБА_3 , мати позиваач, загинула від отриманих травм 16.10.2017 року.

В результаті було розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, постановою слідчого від 31.08.2018 року кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях водіїв складу кримінального правопорушення.

Проте, як передбачено діючим законодавством, майнова та моральна шкода, завдана ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовуються незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала.

Згідно вимог ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено відшкодування страховиком шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст.1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами, загальний розмір якого утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку; відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим), загальний розмір якого стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку; відшкодування витрат на поховання, загальний розмір якого стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку.

11 та 18 червня 2020 року відповідно до вимог ст. 35,41 вказаного Закону представником позивача за довіреністю було надіслано на поштову адресу відповідача повідомлення про ДТП та заяви про виплату страхового відшкодування.

Однак 17.07.2020 року відповідач листом від 13 липня 2020 року повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування , оскільки потерпіла в ДТП особа в розумінні п.37.1.1 ст. 37 цього Закону вчинила навмисні дії, спрямовані на настання страхового випадку, що є підставою для відмови у виплаті стархового відшкодування.

Оскільки така відмова суперечить вимогам діючого законодавства, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Оскільки відсутні будь-які докази вини померлої у вчиненні ДТП, отже страховик зобов`язаний випатити відшкодування шкоди замість завдавача шкоди ОСОБА_2 .

Враховуючи, положення п.27.3 вказаного Закону України , моральну шкоду у розмірі, що дорівнює 12 мінімальним заробітним платам на час загибелі ОСОБА_3 ( 3200 грн) слід стягнути з страховика, що дорівнює 38400 грн., на користь єдиної особи, яка має право на таке відшкодування - сина потерпілої.

Також позивач поніс витарти на поховання та спорудження надгробного пам`ятника матері на загальну смум 47 850 грн, що підтверджуються відповідними квитанціями, які також підлягають відшкодуванню страховиком - в межах граничної суми відшкодування відповідно до положень п.27.4 ст. 27 вказаного Закону України.

Станом на момент ДТП відповідальність водія ОСОБА_2 за спричинену шкоду майну, життю, здоров`ю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК 5093798, який, станом на час вчинення ДТП був діючим.

Також зазначив, що очікує понести судові витрати при розгляді справи в суді першої інстанції у розмірі до 20 000 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03. 2021 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А.

Ухвалою від 19.03.2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

28 липня 2021 представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позову виходячи з того, що страховий випадок не настав, а отже відстуні підстави для виплати страхового відшкодування.

Так, настання страхового випадку за договром обов`язкового страхування можливо в разі встановлення вини страхувальника ( в даному випадку ОСОБА_2 ) у вчиненні ДТП. Окрім того, визнання події страховим випадком входить до виключної компетенції страховика у відповідності до ст. 36 цього Закону.

Встановлення вини ОСОБА_2 можливо у передбаченому національним законодавством порядку ( вирок суду у кримінальній справі, апостанова про притягненя до адміністративної відповідальності) та цивільно-правовому порядку.

Відповідно до обставин кримінального провадження, у діях ОСОБА_2 не спостерігаплося порушення ПДР України та її дії не знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з вчиненням ДТП. На теперішній час ОСОБА_2 до кримінальної чи адміністративної відповідальності за вичнення ДТП у встановленому законом порядку не притягувалася, отже позовні вимоги до страховика є безпідставними.

Ухвалою суду від 11.11.2021 року закрито підготовче проваження по справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до встановленого ЦПК порядку. У відзиві заявиви клопотання, що у разі неявки його представника в судове засідання , просять слухаьти справу у їх відстуність з урахуванням виклдаених заперечень.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до постанови від 31 серпня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000875 прийнятою слідчим СУ ГУНП України в Миколаївській області Пустовойт М.В. , 14.10.2017 приблизно о 10.15год. на автодорозі Т-1507 «Миколаїв-Парутино-Очаків» відбулася ДТП під час здійснення автомобілем Кіа Ріо, р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 маневру обгону автобусу БАЗ А07920, р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 - пасажир автомобіля Кіа ОСОБА_3 рапотово для водія ОСОБА_5 схопила лівою рукою кермо автомобіля та, застосовуючи зусилля, здійснила його оборот вправо до низу. Внаслідок чого керований ОСОБА_2 , автомобіль Кіа здійснив поворот направо та контактування з автобусом БАЗ , після чого змінив напрямок руху ліворуч з послідуючим виїздом за межі проїзної частини ліворуч та здійснив наїзд на прешкоду (дерево). Водій ОСОБА_2 не мала технічної можливості уникнути ДТП.

В результаті вищевказаної ДТП пасажир ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від отриманих тілесних пошкоджень загинула на місці пригоди.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження слідчий дійшов висновку, що вказана ДТП сталася внаслідок порушення пасажиром ОСОБА_3 вимог п.п. 5.2 г та п.п. 5.3 ПДР України , її дії знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали. В діях водія ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам п. 13.1., 13.3 ПДР, арозгляд дій водія автомобіля Кіа в світлі вимог п. 12.3 ПДР є безпредметними, і тому з технічної точки зору його дії не знаходяться у причинному зв`язку з настанням ДТП.

Кримінальне провадження закрито в зв`язку з відсутністю в діях водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , складу кримінального правопорушення.

Згідно Довідки про причину смерті, ОСОБА_3 померла від «тупа поєднана травма тіла з численними переламам кісток та внутрішньою кровотечею».

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 18.10.2017 року.

ОСОБА_1 є сином потерпілою, інші особи першого ступеню спорідненості відсутні.

Згідно з полісом №АК 5093798 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, транспортний засіб ВАЗ 2106 НОМЕР_1 , власник не зазначений, був застрахований в ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та станом на 14 жовтня 2017 , був діючим.

11 червня 2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Мелех Д.О, звернувся до відповідача з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 38 400 грн, що підтверджується наданими матеріалами справи.

17 червня 2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Мелех Д.О, звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування , пов`язаного з витратами на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 47 850 грн, що підтверджується наданими матеріалами справи.

Згідно Квитанції до прибуткового касового ордеру від 05.06.2020 року ОСОБА_1 сплатив за встанволення гранитного пам`ятника 47 850 грн.

Листом від 13.07.2020 року ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» № 5296 заявнику відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Як вбачається з вказаного листа, підставою відмови зазначено п. 37.1.1. ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правоовї відповідальності власників наземних транспортних засобів» - навмисні дії, особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого.

Також зазначен, що у ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правоовї відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК 5093798 застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1 .

Натомість у постанові про закриття кримінального провадження зазначено про участь в ДТП автомбіля марки КІА РІО номерний знак НОМЕР_5 .

Про перебування ОСОБА_3 в якості пасажира під час ДТП в автомобілі марки КІА РІО під керуванням ОСОБА_2 зазначає і сам позивач.

Відповідно до ст. 990 ЦК України, Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю майну третьої особи».

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України від 01 липня 2004 року "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон N 1961-IV) у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України , будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням ч.5 ст. 12 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність витребування у строін додаткових доказів з метою справедливого та неупередженого розгляду і вирішення цивільної справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, адже витребування зазначених доказів має значення для встановлення певних фактів та обставин, які підлягатимуть встановленню у справі.

Керуючись ст. ст. 84, 240, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Зобов`язати представника позивача адвоката Ієговську А. О. та відповідача ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» надати суду належним чином завірену копію Полісу обов`язкового страхування, за яким застрахована цивільна відповідальність власника автомобіля «КІА РІО» , номерний знак НОМЕР_5 , або цивільна відповідльгість водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або документи, що підтверджують розповсюдження дії полісу ОСЦПВВНТЗ АК 5093798 на вказаний автомобіль- тобто автомобіль, за участю якого сталася ДТП 14.10.2017 року і пасажиром якого була ОСОБА_3 .

Роз`яснити, що відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Ухвалу направити для виконання сторонам по справі.

Встановити строк виконання ухвали - 30 днів з моменту її отримання.

В зв`язку з витребуванням додаткових доказів оголосити перерву в судовому засіданні до 21 Липня 2022 року 15.00 годин.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Суддя Гуденко О.А.