Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2022 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова, у складі головуючого судді Мироненко Л.Д.,

при секретарі судового засідання Бараняку В.В.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Галицького районного у м. Львові відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, за участі третьої особи: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Синюк Світлани Вікторівни про визнання недійсною реєстрацію розірвання шлюбу та свідоцтва про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги.

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання недійсною реєстрацію розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 14 лютого 2015 року між позивачем та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. У зв`язку з тим, що пара не могла мати дітей, вони прийняли рішення про усиновлення. Однак, для вирішення питання щодо усиновлення необхідно було підготувати пакет документів, що потребувало значних затрат часу та особистої участі. Зазначила, що її чоловік працював водієм вантажних автомобілів та його робота пов`язана з тривалими відрядженнями за кордон, що виключало можливість швидкої підготовки необхідного пакету документів для вирішення питання про усиновлення. Тому, з метою швидкого вирішення питання щодо усиновлення, подружжя прийняло рішення про формальне розірвання шлюбу.

Після розірвання шлюбу, з метою покращення житлових умов, вони придбали квартиру та зробили в ній ремонт. При цьому, не зважаючи на розірвання шлюбу, продовжували проживати спільно, вели господарство, мали спільний бюджет, підтримували подружні стосунки та не припиняли шлюбних відносин. Також вони спільно займались вихованням сина, чоловік відводив його в садок, гуляв, та вони проводили весь вільний час разом. Повідомила, що в документах про усиновлення дитини,- батьком зазначено ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 , її чоловік помер на території іншої держави. Після його смерті, відкрилась спадщина, до складу якої ввійшло все належне йому майно, та майно яке було набуто ними під час спільного проживання. ОСОБА_4 на випадок своєї смерті не склав заповіт, а тому, спадкування здійснюється за законом. З метою оформлення спадкових прав, позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса, де їй повідомили, що вона не є спадкоємцем першої черги, оскільки вони з чоловіком розлучені. Повідомила, що ОСОБА_4 постійно наголошував на тому, що в будь-якому випадку та чи будь-яких непорозумінь всі майнові питання будуть вирішені добровільно, та зазначав що 1/2 частина квартири буде оформлена на неї. Оскільки, між ними не виникало жодних непорозумінь щодо майна, позивач і не наполягала на оформленні на неї 1/2 частини майна.

Враховуючи вищевикладене, оскільки розірвання шлюбу було формальним та здійснене з метою полегшення процедури усиновлення дитини, просила суд визнати недійсною реєстрацію розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 здійснену 03 жовтня 2019 року Галицьким районним у м. Львові відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Рух справи в суді.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24 грудня 2021 року відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20 квітня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в приміщенні Галицького районного суду м. Львова.

Позиція сторін по справі.

Позивач та ї представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі

Третя особа по справі будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи свого представника до суду не направила. Письмових пояснень по справі не надано.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступного.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

14 лютого 2015 року, між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, який зареєстровано Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що видано свідоцтво серії НОМЕР_1 .

В матеріалах справи міститься свідоцтво про вінчання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , від 27 квітня 2018 року.

03 жовтня 2019 року, Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції було видано свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 .

11 квітня 2019 року, між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено договір про наміри, з якого вбачається, що завдаткодавалець згоден купити, а завдаткоотриувач згоден придбати об`єкт нерухомості, за адресою: АДРЕСА_1 .

18 липня 2019 року, між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Екскомбуд-Інвест» та ОСОБА_3 , укладено договір про участь в фонді фінансування будівництва виду А, створеного для фінансування багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та дворівневим гаражем, на АДРЕСА_2 (з додатком).

Позивачем було надано копії квитанцій з магазину « Епіцентр », про купівлю будівельних матеріалів та меблів, для облаштування житла.

Як вбачається з свідоцтва про народження ОСОБА_7 , серії НОМЕР_3 , його батьками записано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира за адресою АДРЕСА_3 , належить на праві власності ОСОБА_3 . Позивачем надано до суду також і копію технічного паспорту на квартиру.

30 серпня 2019 року, ОСОБА_3 надав згоду на реєстрацію за місцем проживання та на постійне проживання за місцем реєстрації у будь-якій належній їй квартирі на території м. Львова будь-яких фізичних осіб, у тому числі, але не виключно - ОСОБА_1 .

В матеріалах справи міститься копія будинкової книги, що розташована за адресою АДРЕСА_3 , з якої вбачається, що за вказаною адресою зареєстровано троє осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 . Вказане підтверджується й довідкою №13713 про реєстрацію місця проживання особи, з якого вбачається, що в зазначеній квартирі зареєстровано ОСОБА_7 .

Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, посвідчено довіреності 30 серпня 2019 року та від 14 липня 2020 року.

Відповідно до довіреності від 14 липня 2020 року, ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 володіти, користуватись всім його моїм майном (рухомим та нерухомим), укладати всі передбачені законом правочини (договори): приватизовувати, приймати в дар, передавати в найм (оренду), проводити розрахунки по| укладених угодах, сплачувати платежі та податки, укладати всі правочини (договори), зміни до правочинів| (договорів), розривати/припиняти дію укладених правочинів (договорів) зміст яких відповідає вимогам закону.

Крім того, позивачем надано копії виписок з рахунків ОСОБА_1 , з яких вбачається, що в період з 10.09.2020 року по 17.10.2021 року та з 20.01.2020 року по 15.05.2020 року, ОСОБА_4 здійснював їй перерахування грошових коштів.

Крім того, в матеріалах справи містяться фотографії ОСОБА_3 , ОСОБА_9 з сином, за період з 27 січня 2018 року по вересень 2021 року.

Як вбачається з свідоцтва коронера про факт смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 помер від ножового поранення в грудну клітку, в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії, в м. Лондон.

Під час судового розгляду, судом було допитано свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , які в судовому засіданні підтвердили те, що ОСОБА_3 , ОСОБА_9 розлучилися лише з метою спрощення процедури усиновлення дитини. Квартиру придбали за спільні кошти. Після розлучення вони проживали однією родиною та спільно виховували сина.

Мотиви прийняття рішення судом.

З огляду на ст.40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним з них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.

У випадках, передбачених статтями 39-41 СК України, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» за рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю.

Відповідно до статті 106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя. Орган державної реєстрації актів цивільного стану складає актовий запис про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана. Шлюб розривається незалежно від наявності між подружжям майнового спору.

Відповідно до ст. 108 СК Україниза заявою заінтересованої особи розірвання шлюбу, здійснене відповідно до положеньстатті 106 цього Кодексу, може бути визнане судом фіктивним, якщо буде встановлено, що жінка та чоловік продовжували проживати однією сім`єю і не мали наміру припинити шлюбні відносини. На підставі рішення суду актовий запис про розірвання шлюбу та свідоцтво про розірвання шлюбу анулюються органом державної реєстрації актів цивільного стану.

З урахуванням наведених положень сімейного законодавства, розірвання шлюбу може бути визнане фіктивним за таких умов: розірвання шлюбу повинно бути здійснене відповідно до положеньстатті 106 СК України, тобто органом державної реєстрації актів цивільного стану; жінка та чоловік після розірвання шлюбу продовжували проживати однією сім`єю; на момент розірвання шлюбу вони не мали на меті припинення шлюбних відносин.

Згідно з ч.2 ст.108 СК України на підставі рішення суду актовий запис про розірвання шлюбу та Свідоцтво про розірвання шлюбу анулюються органом державної реєстрації актів цивільного стану.

При цьому для визнання розірвання шлюбу фіктивним є необхідною наявність не лише факту спільного проживання, а і фактів, які підтверджують існування в обох з подружжя внутрішньої волі до підтримання подальших шлюбних відносин та її виявлення у вигляді активних дій. Такими активними діями є: 1) дії, спрямовані на реалізацію функцій сім`ї та мети шлюбних відносин (наприклад, репродуктивної функції); 2) подальше активне ведення спільного господарства, подальша спільна праця, спрямована на забезпечення фінансової стабільності союзу чоловіка та жінки та збільшення їх спільного капіталу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду ВС від 31 березня 2020 року у справі № 644/6976/16-ц.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

На переконання суду, позивач довів наявність умов, за яких розірвання шлюбу можливо визнати фіктивним. Зокрема, той факт, що розірвання шлюбу було здійснено виключно з метою спрощення процедури усиновлення дитини, так як чоловік позивача тривалий час перебував у закордонних відрядженнях, та подружжя не мало наміру припиняти шлюбні відносини. Встановлені судом обставини свідчать про наявність у сторін усталених відносин, які притаманні подружжю, наявність взаємних прав та обов`язків один до одного. Доказів, що свідчили би про протилежне у суду немає.

Практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ушаков та Ушакова проти України» від 18.06.2015 року (остаточне - 18.09.2015 року), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосовуванню судами як джерело права, вказано, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом», таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що розірвання шлюбу між ОСОБА_3 , ОСОБА_9 було фіктивним, без наміру припинення сімейних відносин, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13. 76, 77, 223, 258, 263-265, 280, 282 ЦПК України, ст.112 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Галицького районного у м. Львові відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, за участі третьої особи: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Синюк Світлани Вікторівни про визнання недійсною реєстрацію розірвання шлюбу та свідоцтва про розірвання шлюбу- задовольнити.

Визнати фіктивним розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що здійснено 03 жовтня 2019 року Галицьким районним у м. Львові відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області актовий запис за № 40.

Визнати недійсним свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 03.10.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.Д. Мироненко