Номер провадження 2/754/486/22
Справа №754/7114/21
17 лютого 2022 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Зотько Т.А.,
за участю секретарів судового засідання - Микитюк А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецька управляюча компанія», 3-особа без самостійних вимог щодо предмету спору: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація в особі відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про визнання трудових відносин припиненими, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Донецька управляюча компанія», Управління (центр) надання адміністративних послуг Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в особі відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, Державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців Управління (центр) надання адміністративних послуг Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання трудових відносин припиненими. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що протоколом Загальних зборів Учасників ТОВ «Донецька управляюча компанія» від 19.02.2020 - позивач був призначений директором Товариства. На даний час він не виконує функцій директора, не керує діяльністю товариства. Той факт, що на час звернення до суду з позовом, позивач обіймає посаду директора Товариства позбавляє його можливості влаштуватись на іншу роботу, а тому на підставі викладених обставин позивач просить суд визнати припиненими його трудові відносини з ТОВ «Донецька управляюча компанія» на підставі статті 38 КЗпП України; зобов`язати Деснянську районну в місті Києві державну адміністрацію в особі державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внести зміни шляхом виключення з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців відомостей стосовно керівника юридичної особи - ОСОБА_1 та стягнути понесені позивачем судові витрати.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 14.05.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
16.12.2021 на адресу суду представником позивача подано заяву про виключення неналежних співвідповідачів у справі, а саме: Управління (центр) надання адміністративних послуг Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в особі відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, Державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців Управління (центр) надання адміністративних послуг Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації.
Згідно ухвали, постановленої шляхом внесення до протоколу судового засідання від 17.02.2022, клопотання представника позивача було задоволено, виключено з кола спаввідповідачів Управління (центр) надання адміністративних послуг Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в особі відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, Державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців Управління (центр) надання адміністративних послуг Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації.
Разом з тим, було залучено в якості 3-особи, без самостійних вимог щодо предмету спору: Деснянську районну в м. Києві державну адміністрацію в особі відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Представник позивача подав до суду заяву про здійснення розгляду справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Представник відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, при цьому, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду, а також відповідача було повідомлено шляхом розміщення інформації на веб - порталі «Судова влада України».
Представник 3-особи: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація в особі відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. На адресу суду надійшов лист про розгляд справи у відсутності їх представника.
Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст.178, 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що Протоколом Загальних зборів учасників ТОВ «Донецька управляюча компанія» від 19 лютого 2020 року ОСОБА_1 було обрано на посаду Директора та особи, яка має право вчиняти юридичні дії від імені Товариства без довіреності, у тому числі підписувати договори з 20.02.2020 року.
Відповідно до ст. 3 та 25 Закону України «Про запобігання корупції», особам, які планують зайняти певні посади забороняється займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.
Зі змісту позовної заяви позивач посилається на те, що На даний час він не виконує функцій директора, не керує діяльністю товариства. Той факт, що на час звернення до суду з позовом, позивач обіймає посаду директора Товариства позбавляє його можливості влаштуватись на іншу роботу.Беручи до уваги ситуацію яка склалась, позивач вирішив скласти з себе повноваження директора Товариства.
Відповідно до п.п. 7 п. 2 ст. 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», до компетенції загальних зборів учасників належать обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства.
Зазначений принцип також закріплено і в Статуті Товариства, а саме в п.п.13.2.3.1 п.13.2.3 Статуту зазначено, що до виключної компетенції Зборів учасників належать обрання та припинення повноважень Директора.
08.12.2020 року позивач засобами поштового зв`язку направив на адресу відповідача та всім учасникам Товариства заяву про звільнення.
Крім того, 08.12.2020 відповідно до ст. 31, 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» позивач надіслав кожному учаснику Товариства повідомлення про запрошення та проведення загальних зборів Товариства на 27 січня 2021 року о 12 годині 00 хвилин, з питанням порядку денного - звільнення позивача з посади директора ТОВ «ДОНЕЦЬКА УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ».
Одночасно в газеті «Голос України» №231 (7488) від 12.12.2020 було зроблено оголошення про скликання Загальних зборів Товариства та проведення загальних зборів Товариства на 27 січня 2021 року о 12 годині 00 хвилин стосовно звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «ДОНЕЦЬКА УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ» за його заявою про звільнення від 08.12.2020.
Отже, з вищевикладеного вбачається, що Позивачем з додержанням строків було повідомлено учасників Товариства про скликання загальних зборів з приводу звільнення за власним бажанням.
В свою чергу, уповноважений на звільнення директора орган ТОВ ДОНЕЦЬКА УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ» проігнорував повідомлення позивача про скликання загальних зборів, а тому загальні збори не відбулися, оскільки учасники товариства та їх представники на зазначену дату та час зборів не з`явилися та не повідомили про причини неявки.
Таким чином, на даний час Позивач не виконує функції Директора, не керує діяльністю Товариства, не вирішує питання діяльності Товариства у зв`язку з чим позивач бажає змінити місце роботи та сферу діяльності. Однак, належного зв`язку із засновниками/учасниками Товариства не має, що стало перешкодою у вільному звільненні позивача з посади директора за власним бажанням.
Відповідно до п. 4 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, крім змін до відомостей, передбачених частиною п`ятою цієї статті, подається, окрім іншого, примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до Єдиного державного реєстру.
Частиною 1 ст. 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.
За змістом ст. 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
У пункті 4 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.
Згідно з частиною першою статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року N 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року N 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року N 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.
Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.
Відповідно до пункту 13 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.
Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя "включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру".
З урахуванням положень частини першої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини необхідно зробити висновок, що наявність у реєстрі інформації щодо мене як про керівника товариства відноситься допрофесійної діяльності та охоплюється поняттям "приватне життя".
Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Беручи до уваги, що трудові відносини у ОСОБА_1 склались з ТОВ «Донецька управляюча компанія», Товариство, в особі його органу управління - загальних зборів Товариства - не вчинило жодної дії, щодо звільнення позивача з займаної посади директора товариства, в ході розгляду справи будь-яких пояснень зі сторони відповідача не надійшло, а відтак суд дійшов висновку, щодо задоволення позовної заяви в частині визнання трудових відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «Донецька управляюча компанія» припиненими з 28.01.2021 у зв`язку зі звільненням за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.
З приводу вимоги про зобов`язання Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в особі відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців шляхом виключення відомостей стосовно керівника ТОВ «Донецька управляюча компанія» - Любого М.Д., суд зазначає наступне.
Слід зазначити, що спеціальним Законом, який регулює відносини у сфері державної реєстрації юридичних осіб є Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Відповідно до приписів вказаного Закону та Порядку державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України № 359/5 від 09.02.2016 така реєстраційна дія як "виключити з реєстру" - відсутня, можливо лише здійснити реєстраційну дію "зміна відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі".
Перелік документів, що подаються для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, встановлюється частиною 4 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Частиною 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" зазначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації або судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".
Таким чином, відповідно до зазначених норм чинного законодавства на підставі рішення суду, що набрало законної сили, або за рішенням колегіального органу товариства з обмеженою відповідальністю можливо внести зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі.
З огляду на наведене, позов в частині вимог про зобов`язання Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в особі відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців шляхом виключення відомостей стосовно керівника ТОВ «Донецька управляюча компанія» - ОСОБА_1 , задоволенню не підлягає.
Крім того, суд не вправі втручатися у діяльність органу - суб`єкта державної реєстрації, зобов`язуючи його вносити будь-які відомості до єдиного державного реєстру, а рішення суду про припинення трудових відносин саме по собі, згідно зі ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиному Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1 816 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 76-81, 141, 247, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.21, 22, 36, 38 КЗпП України, Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецька управляюча компанія», 3-особа без самостійних вимог щодо предмету спору: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація в особі відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про визнання трудових відносин припиненими - задовольнити частково.
Визнати трудові відносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Донецька управляюча компанія» припиненими з 28.01.2021 у зв`язку зі звільненням за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України.
В задоволенні інших вимог позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення суду виготовлено 15.03.2022.
Суддя: