ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 753/11705/21

Провадження № 22-ц/4820/798/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , як законного представника ОСОБА_2 , на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2022 року (суддя Вознюк Р.В.) за позовом акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року АТ «Мегабанк» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 17.02.2017 р. між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_2 було укладено договір №16-608-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії, згідно з яким відповідачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні, видано платіжну картку міжнародної платіжної системи та надано кредитні кошти в сумі та на умовах визначених Договором.

Сторонами було узгоджено, розмір ліміту овердрафту/кредитної лінії 45000 грн. з пільговим періодом для нарахування процентів по заборгованості, що виникла внаслідок здійснення операцій в торгово-сервісних мережах у кількості 55 днів, процентна ставка в пільговий період 0,01% річних. Процентна ставка після пільгового періоду за користування лімітом - 40% річних. Кінцевий строк погашення заборгованість за кредитною лінією 14.02.2020 р.

Згідно з п.3.1.1. Договору Відповідач зобов`язався на умовах, визначених Договором повністю повернути кредитні кошти (у разі користування ними), сплатити передбачені Договором проценти, неустойку, при використанні ліміту кредитної лінії мінімальний обов`язковий платіж та інші платежі, здійснювати погашення несанкціонованого овердрафту.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, здійснивши перерахування кредитних коштів га поточний рахунок відповідача в межах ліміту кредитної лінії, що підтверджується виписками по особовому рахунку ОСОБА_2 ..

У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_2 свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 01.12.2020 р. заборгованість за кредитним договором становить 69276,72 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 43408,86 грн., заборгованість за відсотками - 7372,73 грн., штраф - 18495,13 грн.

З урахуванням викладеного АТ «Мегабанк» просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 69276,72 грн. заборгованості за договором, судовий збір та судові витрати, пов`язані із вирішенням спору.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Мегабанк» 43408,86 грн. - заборгованість за кредитом, 7372,73 грн. - заборгованість за відсотками, 18495,13 грн. штраф, а всього кошти в сумі 69276,72 грн. Повернуто акціонерному товариству «Мегабанк» з державного бюджету 2270 грн. судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_2 не виконав зобов`язання за кредитним договором, отримані та використані ним кошти в добровільному порядку повернуті не були. Відповідачем надана суду заява про визнання ним позовних вимог, така заява не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому суд дійшов висновку про задоволення позову, стягнувши з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість в сумі 69276,72 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , як законний представник відповідача ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом нормпроцесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити АТ «Мегабанк» у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що судом першої інстанції неповно та неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи. Так, 17 лютого 2017 року між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_2 було укладено договір №16-608-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії. Однак, рішенням Красилівського районного суду від 19.08.2014 року ОСОБА_2 визнаний недієздатною особою та над ним встановлено опіку, призначено ОСОБА_3 опікуном ОСОБА_2 . Ухвалою Красилівського районного суду від 09.08.2018 року за заявою ОСОБА_3 її було звільнено від повноважень опікуна ОСОБА_2 та призначено опікуном його дружину ОСОБА_1 . Таким чином, на день укладеного договору №16-608-170-К від 17.02.2017 року ОСОБА_2 був визнаний недієздатним, проте отримав кредит в розмірі 45000 грн. На момент укладення правочину ОСОБА_2 не мав достатнього обсягу цивільної дієздатності для вчинення будь-яких правочинів, оскільки внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Зазначає, що при відкритті рахунку ОСОБА_2 було надано АТ «Мегабанк» документи, які підтверджували його хворобу, було надано копію висновку ЛК №84, про те, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду внаслідок його психічного розладу, рахунок відкривався для перерахування пенсійних коштів для ОСОБА_2 і тому на день укладення договору №16-608-170-К банку було відомо про те, що до укладення такого договору необхідно залучити опікуна або орган опіки та піклування. В матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_3 була повідомлена про існування кредитного договору та порушення строків погашення отриманого кредиту. ОСОБА_1 , як законний представник позичальника, дізналася про існування боргу лише після ознайомлення з рішенням Красилівського районного суду від 10.02.2022 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Мегабанк» зазначає, що відповідачем при отриманні кредиту не було повідомлено банк про визнання його недієздатним та встановлення над ним опіки, не надано відповідних судових рішень. При цьому, відповідачем було надано лише пенсійне посвідчення інваліда 2 групи загального захворювання, а також довідку про доходи, що свідчило про його працездатність. На дату укладення кредитного договору опікуном ОСОБА_2 була ОСОБА_3 , матеріали справи не містять доказів того, що опікуном ОСОБА_3 , не було схвалено цей правочин, остання не оскаржує рішення у справі 753/11705/21. При цьому, ОСОБА_1 не була опікуном ОСОБА_2 на час укладення договору, а отже апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту. Вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, недоведеною та такою, що не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та таким, що скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 17 лютого 2017 року між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_2 укладено договір про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії (надання овердрафту) №16-608-170-К.

Згідно з п. 1.1. Договору Банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 (далі - Картрахунок), в гривні, на підставі отриманої від Клієнта заяви-анкети встановленого зразка, видає платіжну картку міжнародної платіжної системи (далі - Картка), здійснює обслуговування Картрахунку Клієнта та надає кредитні кошти (встановлює ліміт кредитної лінії) в сумі та на умовах визначених Договором.

Згідно з п. 1.4. Договору цей Договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів в ПАТ «Мегабанк» (далі - Правила), а Картка, що видається на підставі цього Договору є власністю Банку. Цей Договір разом з Правилами, Тарифами на послуги Банку та іншими додатковими угодами і додатками складають єдиний договір. Підписи Сторін під цим Договором вважаються одночасно підписами під Правилами, при цьому після підписання Сторонами цього Договору Правила не підлягають додатковому підписанню Сторонами і вступають в силу для Сторін одночасно з підписанням цього Договору.

Відповідно до п.2.1. Договору Банк надає Клієнту у тимчасове користування грошові кошти шляхом сплати з Картрахунку платежів Клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах ліміту овердрафту/кредитної лінії, визначеного цим договором.

У п.2.2. сторони погодили умови кредитування, а саме розмір ліміту овердрафту/кредитної лінії - 45000 грн., тривалість пільгового періоду 55 днів, процентну ставку в пільговий період 0,01 % річних.

Процентна ставка після пільгового періоду за користування лімітом - 40% річних. Кінцевий строк погашення заборгованість за кредитною лінією у повному обсязі (до 10:00 годин) становить 14.02.2020.

Згідно п. 4.4 тарифного пакету «Кредитна карта» (Додаток 1 до договору про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії (надання овердрафту) №16-608-170-К) (надалі Тариф) сторони погодили, що штраф за несвоєчасне внесення (або внесення не в повному обсязі) обов`язкового мінімального платежу, що згідно п.4.3 Тарифу становить 7 % від суми заборгованості, становить 10% від суми невнесеного обов`язкового мінімального платежу.

У випадку порушення строків сплати обов`язкового мінімального платежу більше ніж на 90 календарних днів поспіль штраф становить 40% від суми встановленого ліміту (п.4.6 Тарифу).

Пунктом 4.8 Тарифу визначено, що штраф у разі наявності заборгованості за простроченим кредитом після закінчення терміну дії договору становить 40% від суми встановленого ліміту.

Згідно п.2.4. Договору сплата процентів, комісій та додаткових витрат передбачених умовами договору здійснюється у разі користування лімітом овердрафту/кредитною лінією.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664-ІІІ (далі Закон №2664-ІІІ)).

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №2664-ІІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами підприємницької діяльності на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта підприємницької діяльності; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

В силу ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження вказаних у позовній заяві обставин АТ «Мегабанк» надало суду підписаний сторонами Договір №16-608-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії (надання овердрафту) від 17.02.2017 р., в якому визначено розмір кредитної лінії, пільговий період, процентна ставка в пільговий період, процентна ставка після пільгового періоду, дата встановлення ліміту овердрафту/кредитної лінії, кінцевий термін погашення заборгованості.

Згідно наданої банком виписки по особовому рахунку ОСОБА_2 з 17.02.2017 р. по 30.11.2020 р. вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами.

Згідно з п. 3.1.1. Договору Відповідач зобов`язався на умовах, визначених Договором повністю повернути кредитні кошти (у разі користування ними), сплатити передбачені Договором проценти, неустойку, при використанні ліміту кредитної лінії мінімальний обов`язковий платіж та інші платежі, здійснювати погашення несанкціонованого овердрафту.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, здійснивши перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача в межах ліміту кредитної лінії. Відповідач свої зобов`язання передбачені договором, щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків, неустойки не виконав, внаслідок чого станом на 01.12.2020 заборгованість за кредитним договором становить 69276,72 грн., з яких: заборгованість за кредитом 43408,86 грн., заборгованість за відсотками 7372,73 грн., штраф 18495,13 грн.

Проте ОСОБА_2 добровільно вказані суми не повернув.

Вказані обставини в суді першої інстанції сторонами не оспорювались та визнавались. ОСОБА_2 подана заява про визнання позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом ( а.с.58).

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановивши обставини справи та визначившись з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного встановлення судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а саме того, що на момент укладення правочину ОСОБА_2 не мав достатнього обсягу цивільної дієздатності для вчинення будь-яких правочинів, оскільки внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, підлягають відхиленню.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦПК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правочин, який вчинила фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, за межами її цивільної дієздатності без згоди піклувальника, може бути згодом схвалений ним, якщо він, дізнавшись про його вчинення, протягом одного місяця не заявив претензії другій стороні.

У разі відсутності такого схвалення правочин за позовом піклувальника може бути визнаний судом недійсним, якщо буде встановлено, що він суперечить інтересам самого підопічного, членів його сім`ї або осіб, яких він відповідно до закону зобов`язаний утримувати (стаття 223 ЦК України).

Разом з тим, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як законний представник відповідача у справі ОСОБА_2 , із позовом про визнання Договору №16-608-170-К від 17.02.2017 року недійсним, з підстав вчинення правочину фізичною особою за межами її цивільної дієздатності, не зверталась, а отже такий договір є чинним та обов`язки визначені в ньому підлягають виконанню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , як законного представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк