Справа №155/1701/21
Провадження №2/155/8/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2022 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Сметани В.М.,

при секретарі судових засідань Ревуцької М.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Сокол Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_2 адвоката Ільківа Миколи Миколайовича до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», про стягнення відшкодування

УСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_2 адвокат Ільків М.М. звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», про стягнення відшкодування.

Мотивуючи свої вимоги тим, що 25 травня 2021 року, близько 22 години 30 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючи сідловин тягачем марки RENAULT RVI, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом марки «Fruehauf», д.н.з. НОМЕР_2 , під час руху зі сторони міста Луцьк до міста Львів, по автодорозі Н-17 сполученням Луцьк-Радехів-Львів, неподалік нерегульованого перехрестя, а саме повороту до села Коршів, скоїв наїзд на ОСОБА_4 , внаслідок чого остання від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці події.

Вказує, що за фактом ДТП, 26 травня 2021 року були внесені відомості до ЄРДР за №0001296 та розпочато досудове розслідування з ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Зазначає, також, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 , на момент ДТП, 25 травня 2021 року, була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО», згідно полісів №200861494, №200861623. На адресу ПрАТ «СК «ВУСО» було надіслано заяви про виплату страхового відшкодування в інтересах сина потерпілої ОСОБА_2 у розмірі 76350,00 гривень моральної шкоди. Листом від 03 листопада 2021 року, ПрАТ «СК «ВУСО» повідомило про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі ст.32.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Враховуючи, вищенаведене просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 76350,00 гривень, пеню в розмірі 995,69 копійок, понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 гривень.

На адресу суду 29 грудня 2021 року надійшов від представника ПАТ «Старохова компанія VUSO» - відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, а також, фактично понесені судові витрати покласти на позивача. Обґрунтовуючи, тим що особа , яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду кримінальне провадження було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Постановою про закриття кримінального провадження від 30 липня 2021 року було закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_3 ознак складу кримінального правопорушення. З даної постанови вбачається, що ОСОБА_3 , об`єктивно не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода, а також те, що причиною отримання тяжких тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_4 , внаслідок, яких наступила смерть, стало порушення нею ж встановлених Правил дорожнього руху. Таким чином, вказана ДТП сталася внаслідок непереборної сили та умислу потерпілої (а.с.82-88)

На адресу суду 04 січня 2022 року надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вказує, що ні доказів умислу, ні доказів грубої необережності пішохода відповідачем суду не надано, а тому на думку представника позивача підстав для звільнення від обов`язку з відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, чи зменшення розміру відшкодування, у даному випадку немає. (а.с.109-111).

Від представника відповідача, 17 січня 2022 року надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначила, що підставами для повного звільнення водія від відшкодування шкоди є наявність непереборної сили або в діях потерпілої умислу. Причиною отримання тяжких тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_4 , внаслідок яких наступила смерть, стало порушення нею ж встановлених правил дорожнього руху, передбачених п.4.1, п.4.4, п.4.14 «а». Враховуючи вищезазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. (а.с.119-123).

Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог з мотивів, які зазначені у відзиві.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити.

Частиною 1 статті 4 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України, передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 25 травня 2021 року, близько 22 години 30 хвилин, поблизу села Коршів, Луцького району, ОСОБА_3 , керуючи сідловин тягачем-С марки «RENAULT RVI», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 із напівпричепом бортовим тентовим марки «Fruehauf», державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснюючи ним рух у напрямку міста Львів по автодорозі Н-17 сполученням «Луцьк-Радехів-Львів», скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , котра перебувала з невстановлених причин на смузі руху автомобіля. Внаслідок дорожньо транспортної пригоди ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди.

Відповідно до копії постанови про закриття кримінального провадження від 30 липня 2021 року, кримінальне провадження №0001296 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, закрито, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення (а.с. 28-31).

Зі змісту вищезазначеної постанови вбачається, що виходячи із зібраних по кримінальному провадженню доказів, орган досудового розслідування приходить до висновку, що причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення пішоходом ОСОБА_4 вимог Правил дорожнього руху.

Відповідно до копії полісу №200861494 на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «RENAULT RVI», державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ СК «ВУСО» (а.с. 16).

Згідно з копією полісу №200861623 на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника причеп до вантажних автомобілів «FRUEHAUF», державний номерний знак НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ СК «ВУСО». (а.с.17).

Відповідно до копії заяви про долучення документів та виплату страхового відшкодування від 05 липня 2021 року, поданою представником заявника Марчука Олександра Володимровича директором ТзОВ «Центр авто виплат поліс» Шелепінським Орестом Михайловичем, була подана ПрАТ СК «ВУСО» для здійснення страхового відшкодування в розмірі 76350,00 гривень. (а.с.19).

Згідно з копії листа №5823/2137005 від 03 листопада 2021 року ПрАТ «СК «ВУСО», який був адресований ТОВ «Центр авто виплат поліс», відмовлено у виплаті страхового відшкодування. (а.с.32).

Так, завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 1 статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що, відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно зі статтями 22, 23 даного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема шкода, пов`язана Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина зазначеної особи. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі закриття кримінального провадження за правилами КПК України, не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова про закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі в порядку, передбаченому ЦПК України.

Відповідно до пункту 32.1 статті 32 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, в постанові від 30 липня 2021 року про закриття кримінального провадження, зазначено, що згідно висновку експерта №СЕ-19/103-21/4454-ІТ від 25 червня 2021 року, у заданій дорожній ситуації з технічної точки зору, водій автопоїзда у складі сідлового тягача «Renault RVI», р.н. знак НОМЕР_1 та напівпричепа «Fruehauf», р.н. знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , повинен був діяти у відповідності до вимог пункту 12.3 ПДР, згідно з якими в момент об`єктивного виявлення перешкоди для руху негайно або безпечного об`їзду перешкоди. Узаданій дорожній ситуації з технічної точки зору, водія автопоїзда у складі сідлового тягача«Renault RVI», р.н. знак НОМЕР_1 та напівпричепа «Fruehauf», р.н. знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 , з моменту виникнення небезпеки для руху, при дотриманні вимог Правил дорожнього руху, тому в даному випадку має місце відсутність об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.286 КК України, а саме відсутність причинно-наслідкового зв`язку між вчиненими діями та наслідком.

Таким чином, відсутність у ОСОБА_3 технічної можливості уникнути ДТП є непереборною силою, оскільки в даному випадку зіткнення його автомобіля з пішоходом не залежало від нього, при усій обачливості його дій та/або поведінки. Останній не міг передбачити таку подію або передбачив проте не міг її відвернути.

Крім того, в даній постанові заначено, що у причинно-наслідковому зв`язку із настанням наслідків, які виразились у смерті пішохода ОСОБА_4 перебувають дії останньої, які призвели до порушення встановлених п. 4.1, 4.4, 4,14 (а) Правил дорожнього руху.

Також в зазначеній постанові про закриття кримінального провадження встановлено, що потерпіла ОСОБА_4 під час ДТП перебувала в стані алкогольного сп`яніння легкого ступеня.

Слід зазначити, що в діях потерпілої ОСОБА_4 , вбачається непрямий умисел, оскільки вона перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, своїми діями створив небезпеку, яка унеможливила відвернення негативних наслідків, що підтверджено результатами експертних досліджень, тобто встановлено наявність її вини.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2020 року в справі №532/1374/18, які в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК мають враховуватись до спірних правовідносин.

Таким чином судом не встановлено, що дії ОСОБА_3 , були неправомірними та наявний безпосередній причинний зв`язок між його діями і шкодою, завданою ОСОБА_4 , оскільки він не мав можливості уникнути ДТП, яка настала у зв`язку з діями потерпілої, що свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності страхової компанії, тому позов про стягнення страхового відшкодування задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою у позові, суд, виходячи із положень ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне понесені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на нього.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову представника позивача ОСОБА_2 адвоката Ільківа Миколи Миколайовича до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», про стягнення відшкодування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторонами по справі є:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , дата видачі: 10 квітня 2019 року, орган, що видав: 0713, РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», місцезнаходження: вулиця Казимира Малевича, 31, місто Київ, .

Повний текст рішення складений 19 травня 2022 року.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області В.М. Сметана