Справа № 699/174/22
Номер провадження № 2/699/198/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

18.05.2022 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Свитки С.Л.,

за участю секретаря судового засідання Таран О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє від свого імені та від імені своїх малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів: виконавчого комітету Набутівської сільської ради, служби у справах дітей виконавчого комітету Набутівської сільської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом і просила усунути їй перешкоди у користуванні її будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_4 була її односельчанкою, постійно проживала і була зареєстрована у власному будинку по АДРЕСА_2 , а разом з нею постійно проживали та були зареєстровані її четверо дітей. У червні 2016 року відповідач звернулася до неї із проханням дозволити на нетривалий термін зареєструватися їй і дітям у будинку позивача по АДРЕСА_1 , мотивуючи це тим, що їй потрібно терміново продати свій будинок по АДРЕСА_2 , так як вона з дітьми виїжджає на постійне місце проживання у м. Київ, але реєстрація місця проживання її дітей у цьому будинку перешкоджає оформленню договору купівлі-продажу будинку. Відповідач викликала у неї співчуття, так як виховувала сама чотирьох дітей, запевняла що реєстрація її і дітей у будинку буде формальною, бо насправді вони не будуть заселятися у будинок, і ця реєстрація буде короткостроковою, лише на період оформлення документів по продажу будинку відповідача. Тому відповідач з дітьми з її дозволу 10 червня 2016 року були прописані у будинку позивача. Відповідач у 2016 році виїхала разом із дітьми у м. Київ, але вони всі залишаються бути зареєстрованими у її будинку по даний час, тому позивач просить визнати їх такими, що втратили право користування даним жилим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву, в якій просили справу розглянути у їх відсутність, позов підтримали, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с.61-62).

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час, місце розгляду справи були повідомлені в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки не повідомили, відзив на позов не подали (а.с. 54-56, 74-76).

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів, виконкому Набутівської сільської ради надійшла заява про розгляд справи у відсутність їхнього представника (а.с.58).

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів, служби у справах дітей виконкому Набутівської сільської ради надійшла заява про розгляд справи у відсутність їхнього представника (а.с.57).

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що даний позов підлягає до повного задоволення.

Судом встановлено, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належить позивачу на підставі договору дарування будинку від 19 грудня 2003 року, посвідченого Митрофановою Л.П., приватним нотаріусом Корсунь- Шевченківського районного нотаріального округу Черкаської області, зареєстрованого в реєстрі за №3568 (а.с.13).

На підставі цього договору дарування 24 грудня 2003 року право власності на вказаний житловий будинок було зареєстровано за позивачем Корсунь-Шевченківським виробничим підрозділом Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2405551 від 24.12.2003 року (а.с. 14).

На момент укладення договору дарування вказаного будинку та реєстрації на його підставі за позивачем права власності на нього адреса місцезнаходження будинку зазначалася у документах як АДРЕСА_3 .

Відповідно до постанови Верховної Ради України № 807-IX від 17 липня 2020 року, яка набрала чинності 19 липня 2020 року, Корсунь-Шевченківський район ліквідовано і включено частину, в яку входить с. Деренковець, до складу Черкаського району, іншу частину - до складу Звенигородського району.

Позивач постійно проживає та зареєстрована у вказаному будинку (а.с. 15, 16).

Також згідно довідки №25 від 19.01.2022 року виконкому Набутівської сільської ради в цьому будинку з 10.06.2016 року по даний час зареєстровано місце проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які у цьому будинку не проживали і не проживають (а.с. 15).

Те, що відповідач ОСОБА_4 з дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у будинку позивача зареєстровані, але не проживали і не проживають у ньому, їх фактичне місце проживання невідоме, підтверджується комісійним Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , складеним 19 січня 2022 року за участю соціального інспектора Шелест В.І., Нечипоренко Л.М., Мельник Т.П. (а.с. 16).

Орган опіки та піклування Набутівської сільської ради на виконання ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду від 30.03.2022 року надав висновок про можливість визнання такими що втратили право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 70-72).

Вказаний висновок затверджено рішенням №22 від 21.04.2022 року виконавчого комітету Набутівської сільської ради (а.с. 73).

Факт реєстрації відповідачів у вищевказаному будинку порушує право власності позивача на даний будинок, створює незручності, оскільки позбавляє можливості в повній мірі вільно реалізувати повноваження власника - володіти, користуватися та розпоряджатися будинком.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм законодавства правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-709цс16 від 16 листопада 2016 року.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 № 475/97- ВР «Про ратифікацію Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні однією з підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» органами реєстрації є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Таким чином, враховуючи, що відповідачі не є власниками будинку АДРЕСА_1 , зареєстровані за даною адресою, але не проживають з 2016 року по даний час, факт реєстрації відповідачів порушує право власності позивача на житловий будинок, створює незручності, оскільки позбавляє можливості в повній мірі вільно реалізувати повноваження власника - володіти, користуватися та розпоряджатися житловим будинком, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн суд залишає за позивачем по її клопотанню.

Керуючись ст. ст. 263-265, 280-289 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє від свого імені та від імені своїх малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів: виконавчого комітету Набутівської сільської ради, служби у справах дітей виконавчого комітету Набутівської сільської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити повністю.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні її будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Копію заочного рішення надіслати учасникам справи.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право: на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду; на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Суддя Свитка С.Л.