Ухвала

13 січня 2022 року

м. Київ

справа № 459/2785/19

провадження № 61-21150ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання права на проживання в квартирі, стягнення матеріальної та моральної шкоди, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири приватною власністю,

ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 листопада 2021 рокув частині задоволених позовних вимог за первісним позовом та в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог, із пропуском строку на касаційне оскарження.

Львівським апеляційним судом прийнято постанову 02 листопада 2021 року, повний текст якої складено 12 листопада 2021 року, тому останнім днем строку на касаційне оскарження є 13 грудня 2021 року.

ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції він отримав 24 листопада 2021 року.

Вказані підстави не можна вважати поважними, оскільки до касаційної скарги не додано будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт отримання ОСОБА_1 копії постанови Львівського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року саме 24 листопада 2021 року.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Отже, ОСОБА_1 необхідно надати докази на підтвердження обставин, що перешкоджали подати йому касаційну скаргу до 13 грудня 2021 року (конверт, в якому надсилалася ОСОБА_1 копія постанови Львівського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року із ідентифікатором міжнародного поштового відправлення Акціонерного товариства «Укрпошта», довідка суду, у якій зазначено інформацію щодо отримання чи не отримання ОСОБА_1 копії повного тексту оскарженої постанови, тощо).

Окрім того, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. В той же час ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати судового збору з підстав, визначених у частині другій статті 8 Закону України «Про судовий збір».

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час подання позову - 2019 рік) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року становив 1 921 грн.

Відповідно до статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

За подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах (частина шоста статті 6 Закону України «Про судовий збір»).

З матеріалів касаційного провадження та змісту оскаржених судових рішень не вбачається вартість спірного майна, тому суд позбавлений можливості визначити ціну первісного та зустрічного позовів, а також розмір судового збору, який підлягає сплаті за вказану майнову вимогу відповідно до положень Закону України «Про судовий збір», а тому і вирішити клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору.

Враховуючи наведене, заявникові необхідно визначити розмір судового збору за вимогою майнового характеру з розрахунку 1% від ціни позову х 200 % (з урахуванням оскарженої частини позовних вимог), який підлягав сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості спірної квартири.

Подана касаційна скарга також не може бути прийнята Верховним Судом до розгляду, оскільки не у повній мірі відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи,

а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Тлумачення вказаних норм ЦПК України свідчить, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України,

у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Скаржник узагальнено посилаються на неправильне застосування судами попередніх інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає виключні підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, а доводи касаційної скарги зводяться до посилань щодо неналежного дослідження судами зібраних у справі доказів (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Разом з тим, відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Ураховуючи наведене, скаржнику необхідно подати до Верховного Суду підписану касаційну скаргу у новій редакції, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та яка відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, додати до неї копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 260, 390, 392, 393ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, настануть наслідки, передбачені статтями 393, 394 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков