Ухвала

18 травня 2022 року

м. Київ

справа № 757/15585/20

провадження № 61-695св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 серпня 2020 року в складі судді Волкової С. Я. та постанову Київського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року в складі колегії суддів: Крижанівської Г. В., Оніщука М. І., Шебуєвої В. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист права на приватність, зобов`язання вилучити персональні дані особи та відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що на телеграм-каналі PortnovUA, без згоди ОСОБА_1 розміщено пост з персональними даними позивача, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, номерний знак автомобіля, який належить йому на праві власності, адреса місця проживання та дані реєстраційного номеру облікової картки платника податків. Зазначав, що конфіденційна інформація без його згоди стала відома широкому загалу людей, у тому числі тим, які можуть ставитися негативно до журналістів і працівників програми Радіо Свобода «Схеми. Корупція в деталях» та до нього, оскільки він там працює водієм. З урахуванням викладеного просив суд видалити зазначену вище інформацію з телеграм-каналу PortnovUA, який розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://t.me/c//1316, стягнути з відповідача на його користь на відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 31 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року, відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права на приватність, зобов`язання вилучити персональні дані особи та відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 52 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалюючи указане судове рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, керувався тим, що ані Конституція України, ані Закон України «Про інформацію» чи Закон України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» не наділяють правом журналіста чи будь-яку іншу особу, крім випадків, встановлених Кримінальним процесуальним кодексом України або Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», проводити стеження, збираючи конфіденційну інформацію про особисте життя будь-якої особи без одержання на це її дозволу, а тому поширення в телеграм-каналі інформації з обмеженим доступом, яка є предметом суспільного інтересу, а саме: персональних даних позивача, є правомірною. Тому суд визнав позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання вилучити персональні дані особи, такими, що не підлягають задоволенню.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У січні 2021 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу нарішення Печерського районного суду міста Києва від 31 серпня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені вище судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме застосування норм права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 27 вересня 2017 року у справі № 6-1435цс17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, заявник посилається на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки встановив обставини у справі на підставі неналежних доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу стороні, яка сама здійснює адвокатську діяльність (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

У лютому 2021 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , в якому, посилаючись на необґрунтованість касаційної скарги, просить відмовити у її задоволенні, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 15 січня 2021 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 серпня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на підставі пунктів 1, 2, 4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України); витребувано матеріали цивільної справи № 757/15585/20 із Печерського районного суду міста Києва; відмовлено у задоволенні клопотання заявника про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень; надано учасникам справи строк на подання відзивів на касаційну скаргу.

У лютому 2021 року матеріали справи № 757/15585/20 надійшли до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права на приватність, зобов`язання вилучити персональні дані особи та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 серпня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 25 травня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

О. В. Ступак