Справа № 345/4761/21
Провадження № 22-ц/4808/439/22
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.

з участю секретаря Максимів Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 24 січня 2022 року, в складі судді Миговича О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні спільною криницею та ліквідації септика,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулаля до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні криницею шляхом знесення металічних конструкцій та ліквідації септика-вигрібної ями, яка знаходиться на земельній ділянці відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником будинковолодіння по АДРЕСА_1 . З відповідачем по справі ОСОБА_2 , який проживає по сусідству, в спільному користуванні знаходиться криниця, однак упродовж 2021 року вона не має вільного доступу до криниці, оскільки відповідач встановив на криниці металічну конструкцію, яка перешкоджає вільному доступу до криниці.

Також зазначила, що відповідач на власній прибудинковій території провів будівництво септика - вигрібної ями для збору каналізаційних відходів та побутового призначення без дотримання вимог ДБН та Державних санітарних норм та правил утримання територій населення місць, в частині відстані до питного колодязя, що може бути причиною його забруднення.

З даного приводу, позивачка також неодноразово зверталась зі скаргами до органів місцевого самоврядування та правоохоронних органів з проханням зобов`язати відповідача виконати усі необхідні дії для відновлення санітарних норм, передбачених ДБН.

Сам факт порушення вимог санітарного законодавства при спорудженні септика-вигребу, об`єктивно вказує про наявність перешкод позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном та порушення його права на безпечне для життя і здоров`я довкілля.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 24 січня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні спільною криницею та ліквідації септика відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вважає рішення суду суперечить вимогам матеріального права.

Вказує, що її сусід ОСОБА_2 встановив на криниці металічні засоби, які перешкоджають вільному доступу до води в криниці, використання корби для підняття води та унеможливлюють проведення очисних робіт.

Наявність перешкод в користуванні спільною криницею підтверджується фотознімками, заявами та відповідями органів правопорядку, місцевого самоврядування та показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були допитані в судовому засіданні.

Зазначає, що при будівництві септика відповідачем не дотримано вимог ДБН No 360-92 (п. 3.25 а, табл. 3,2а) та «Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.03.2011 р. № 145 в частині відстані до питного колодязя (має становити не менше 20 м), який знаходиться на спільній межі прибудинкової території.

З приводу даних порушень, позивачка неодноразово зверталась зі скаргами до органів місцевого самоврядування та правоохоронних органів з проханням зобов`язати відповідача виконати усі необхідні дії для відновлення санітарних норм. Однак вигрібна яма (септик) і по даний час знаходиться на відстані 8 метрів до її будинку, що підтверджується відповіддю головного управління Держспоживслужби від 22.09.2021 року N 24/4468.

Сам факт порушення вимог санітарного законодавства при спорудженні септика-вигребу об`єктивно вказує про наявність перешкод позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном та порушення його права на безпечне для життя і здоров`я довкілля.

Зазначає, що її порушене право підлягає захисту в межах заявлених вимог шляхом зобов`язання відповідача забезпечити безперешкодний доступ до криниці шляхом ліквідації металічних конструкцій та зобов`язання ліквідувати зведений септик, який знаходиться на відстані 8 метрів від її житлового будинку та 15 метрів до криниці.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, вважає рішення суду законним та необґрунтованим.

Зазначає, що для вирішення даного позову необхідний висновок компетентного органу або комісії, що саме відповідачем порушено і рекомендації щодо усунення недоліків.

Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 та підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 заперечила доводи апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд виходив з того, що обставини, на які посилалася позивачка як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні криницею, а також про зобов`язання відповідача ліквідувати септик не доведені.

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.03.2007 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯД №869810, виданого 09 жовтня 2007 року, являється власником житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0786 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які знаходяться по АДРЕСА_1 . (а.с.15-16).

Відповідач ОСОБА_2 , згідно Свідоцтва про право на спадщину від 21.07.2001 року, являється власником домогосподарства по АДРЕСА_1 (а.с.41).

Судом встановлено, що у спільному користуванні у сторін знаходиться криниця.

За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Однією з засад судочинства, регламентованих пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1,2 статті 12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до частини 3 статті 12 та частин 1,6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статей 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Всім власникам забезпечуються рівні умови захисту і здійснення своїх прав володіння, користування і розпорядження своїм майном (частини 1, 3, 7 ст. 319 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду громадян (ч. 4 і ч. 5 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 90, 91 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких перешкод та порушень його прав на землю та відшкодування завданих збитків, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, щоб не створювати незручності сусідам.

Відповідно до статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Згідно зі статті 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Відповідно до статті 104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу. Якщо дії сусіда є неправомірними та не відповідають умові заподіяння якнайменших незручностей, такі дії підлягають припиненню.

Статтею 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено обов`язки громадян, які пов`язані з бережливим ставленням до природи, її охорони та раціонального використання її багатств відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; одним з обов`язків є непорушення екологічних прав та законних інтересів інших громадян.

Згідно статей 4, 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» громадяни мають право на безпечні для здоров`я і життя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище. Громадяни зобов`язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності жилі, виробничі, побутові та інші приміщення відповідно до вимог санітарних норм, а при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об`єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об`єктів зобов`язані дотримувати вимог санітарного законодавства.

Пунктом 1.1. Наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження державних санітарних норм та правил утримання населених місць» від 17 березня 2011 року № 145, передбачено, що вигрібна яма (вигріб) - це інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів.

Відповідно до п.п. 2.21, 2.22 Наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження державних санітарних норм та правил утримання населених місць» від 17 березня 2011 року № 145, рідкі відходи, що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах), вигріб повинен бути водонепроникним та мати щільно прилягаючу кришку.

В умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20м, при цьому відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м. При цьому слід враховувати напрямок схилу ділянки.

Перевіряючи та оцінюючи доводи позивачки, суд першої інстанції вірно врахував вищевикладені обставини, а також те, що візуально доступ до криниці зі сторони ОСОБА_1 є, і остання не довела належними доказами, що вона не може користуватись криницею внаслідок спорудження відповідачем металевої конструкції.

При цьому суд вірно вказав, що обов`язок доказування обставин покладається на кожну із сторін спору, і заявляючи позов про зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати споруду, що перешкоджає ОСОБА_1 користуватися криницею за адресою АДРЕСА_1 , саме позивачка мала б довести належними, допустимими та достатніми доказами невідповідність огорожі вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва та що огорожа є перешкодою у користуванні за призначенням криницею.

Отже, доводи позивачки про перешкоди у користуванні криницею зі сторони відповідача ОСОБА_2 не підтверджені належним і допустимими доказами.

За результатами звернення ОСОБА_1 робочою групою відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Калуського міського управління Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області у присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 25 травня 2021 року проведено обстеження ділянок будинковолодінь останніх, згідно складено комісією акту встановлено, що на спільній межі розташований шахтний колодязь, побудований спільно сусідами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Технічної документації на колодязь не надано. Від колодязя на відстані 15,0 м вище по нахилу ділянки розташований не накритий від дощових опадів вигріб і дворовий туалет інших (других) сусідів, що може становити потенційне джерело забруднення води даного колодязя, наявності неприємного запаху, надмірної кількості мух на території земельної ділянки заявниці. Також у даному Акті зазначено, що будинковолодіння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 забезпечено питною водою централізованого водопостачання КП Водотеплосервіс Калуської міської ради. Заявницею ОСОБА_1 не надано робочій групі результатів лабораторних досліджень води питної із наявного шахтного колодязя на мікробіологічні та санітарно-хімічні показники, проведених до моменту ймовірного забруднення води звалищем трави з території ОСОБА_2 (а.с.49).

Матеріали справи не містять доказів щодо результатів досліджень питної води з криниці та що місце розташування вигрібної ями ОСОБА_2 призводить до перенесення шкідливих речовин з вигрібної ями до криниці позивача.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що факти порушення ДБН повинні бути встановлені відповідним спеціалістом або експертом, а позивачка та її представники не володіють спеціальними знаннями та навичками для дослідження поданої технічної документації та встановлення порушення Державних будівельних норм ДБН.

Відповідно до частин 3, 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ст.ст. 77, 78 ЦПК України, обставини, на які посилається позивач як підставу своїх вимог повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами, тобто такими доказами, що містять інформацію щодо предмета доказування та які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 не надала суду висновку експерта про порушення відповідачем ДБН та не заявляла клопотання про призначення відповідних експертиз чи про виклик спеціаліста для надання роз`яснень з питань, що потребують спеціальних знань.

Враховуючи обставини справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що позивачкою не доведено, що в результаті встановлення відповідачем на криницю металічної конструкції та наявності вигрібної ями наявні перешкоди у користуванні нею криницею.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 24 січня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 травня 2022 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин