Справа № 147/1330/21
Провадження № 2/147/109/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мудрак А.М.

з участю секретаря Чудак Г.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Гінгуляка О.М.,

представника відповідача Мацана В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тростянецької селищної ради Вінницької області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гінгуляк О.М. звернувся до суду з позовом до Тростянецької селищної ради Вінницької області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_2 . Після смерті бабусі залишилося спадкове майно, яке складається із земельної частки (пай), яка розташована на території Тростянецької селищної ради, згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ВН №0505094 від 23.10.1997 року, орієнтовною площею 3,43 ум. кадастрових гектарів. За час свого життя ОСОБА_2 заповіт не складала. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті бабусі є позивач. Покійна ОСОБА_2 на час смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач звернулась до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, однак постановою державного нотаріуса від 07.10.2021 за вих. №433/02-31 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що не надано підтверджуючих документів факту прийняття спадщини та документів, що підтверджують право на земельну частку (пай). З часу смерті бабусі по сьогодні позивачем не було подано заяву до нотаріальної контори чи до уповноваженої особи органу місцевого самоврядування про відмову від прийняття спадщини. Крім того, в період з 2006 року по час смерті бабусі позивач постійно проживала з останньою за місцем її реєстрації, тобто по АДРЕСА_1 , хоча зареєстрована була за адресою: АДРЕСА_2 . Спільне проживання разом із спадкодавцем позивача зумовила необхідність та постійний догляд за бабусею. Так, починаючи з 2005 року вона періодично навідувалась до своєї бабусі по догляду, а починаючи з 2006 року повноцінно переїхала до її будинку, оскільки віддалений догляд в подальшому був неможливий, враховуючи її вік та стан здоров`я. Крім того, зазначив, що з метою оформлення спадкових прав позивачем ОСОБА_1 07.10.2021 було подано заяву до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_2 . Постановою нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів за померлою на спадкове майно. Сертифікат виданий на ім`я ОСОБА_2 втрачено, дублікат отримати немає можливості. Тому позивач змушена звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 23 грудня 2021 року прийнято позовну заяву та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Витребувано від Тростянецької державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 21 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала за обставин, викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник позивача адвокат Гінгуляк О.М. в судовому засіданні підтримав позицію позивача, просив задовольнити позов за обставин, викладених в позовній заяві та на підставі показів свідків, допитаних в судовому засіданні.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні не оспорював факт належності померлій ОСОБА_2 земельної частки (паю), однак при вирішенні питання про факт прийняття позивачем спадщини та фактичного проживання з померлою на час відкриття спадщини поклався на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку сторін та пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , місце смерті смт Тростянець, Тростянецький район, Вінницька область, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 18 серпня 2015 року, виданим відділом ДРАЦС РС по Тростянецькому району Тростянецького МРУЮ у Вінницькій області (а.с.9).

Відповідно до довідки №714 від 08.09.2021 виданої виконкомом Тростянецької селищної ради встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Актом обстеження умов проживання від 12 серпня 2008 року, складеним в присутності депутата селищної ради Дахненка С.С., свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та власника будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , обстежено будинок з метою встановлення осіб, які в ньому мешкають. Згідно з будинкової книги зареєстровані ОСОБА_2 . На час перевірки в житловому будинку проживають ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (онука) (а.с.13).

Родинний зв`язок позивача з померлою ОСОБА_2 як баби та онуки підтверджується копією свідоцтва про народження позивача ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 , виданого повторно 06.04.2004 Відділом РАЦС Тростянецького РУЮ Вінницької області, де в графі батько записаний ОСОБА_7 (а.с.14). В подальшому позивач змінила прізвище на ОСОБА_8 в зв`язку з одруженням, що підтверджено копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 24.12.1997 (а.с.15). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №9 від 11.11.2014 встановлено, що матір`ю ОСОБА_9 записана ОСОБА_2 (а.с.36).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що позивач ОСОБА_1 є внучкою баби ОСОБА_2 . За життя баби ОСОБА_11 доглядала за нею, оскільки та була лежачею, прибирала, варила їсти, обробляла город. Потім останні два-три роки перед смертю бабки ОСОБА_11 жила з бабою в її будинку по АДРЕСА_2 через дві хати від своєї, допомагала їй по господарству. Їхні будинки поруч через кілька хат, тому ОСОБА_11 також навідувалась і до свого будинку, але ночувала з бабкою. Також вона проводила поховання бабки, а потім забирала свої речі з будинку бабки.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачки. Знає, що ОСОБА_13 є онукою ОСОБА_2 . Вони жили разом в будинку бабки, також з ОСОБА_13 жили її молодші діти. Вона доглядала за бабою, допомагала їй, варила їсти, прибирала після неї. Пам`ятає, що ОСОБА_13 жила в одному будинку з бабкою з 2006 року по день смерті ОСОБА_14 , потім ще десь місяців три проживала в її будинку. Бачила, що до свого будинку приходила, щоб прибрати, посапати город.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що пам`ятає, що позивачка ОСОБА_15 та її діти доглядали за бабусею ОСОБА_2 , допомагали їй, бачила, як ОСОБА_13 ходила до баби, а потім до себе додому. Однак точно не пам`ятає, де саме ночувала остання. Стверджує, що ОСОБА_15 готувала бабі їсти, сапала город, допомагала по господарству.

Факт постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачу ОСОБА_1 потрібно для оформлення спадкових прав.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.2, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах по встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

Пунктом 9 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» також визначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин зі спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зіспадкодавцем на час відкриття спадщини».

З огляду на вищевикладене в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 дійсно на час відкриття спадщини, тобто на день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала разом з померлою в одному будинку по АДРЕСА_1 , та вели спільне господарство.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивач у інший спосіб не може довести факт постійного проживання з померлою ОСОБА_2 , оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява в частині встановлення факту спільного проживання є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), яке належало ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0505094 суд виходить з наступного.

В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_2 за життя належало право на земельну частку (пай), що розташована на території Тростянецької селищної ради, однак сертифікат на право на земельну частку (пай) відсутній.

З листа-відповіді Відділу №3 Управління у Гайсинському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 03.09.2021 вбачається, що ОСОБА_2 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) на території Тростянецької селищної ради серії ВН №0505094 від 23.10.1997, про що свідчить підпис в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Тростянецькій селищній раді, та була включена до списку-додатку, що додавався до державного акту на право колективної власності на землю колишнього АКПП «Україна» смт Тростянець. Щодо видачі дубліката сертифіката вказано, що у зв`язку з відсутністю бланків сертифікатів видача дублікатів не здійснюється (а.с.11).

З огляду на викладене, судом встановлено, що станом на день смерті ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату серії ВН №0505094 від 23.10.1997.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3, ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ст. 1297 ЦК України (в редакції на час виникнення спору) спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Оглянувши в судовому засіданні копію спадкової справи №349/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , встановлено, що дійсно ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 (а.с.32-42).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №433/02-31 від 07.10.2021, виданою державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори, у зв`язку з не підтвердженням факту прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності спадкодавця на земельну частку (пай), спадкоємцю ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 (а.с.7).

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В оформленні права на спадщину на спадкове майно та видачі відповідного свідоцтва позивачу нотаріусом було відмовлено у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право спадкодавця на земельну частку (пай).

Згідно з п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішені спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до п.16, 17 Перехідних положень ЗК України громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно з п. 3.5 Інформаційного листа ВССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права на спадкове майно.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що в судовому засіданні підтверджено факт спільного проживання ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_2 на час відкриття спадщини та належність спадкового майна померлій. Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем до майна померлої ОСОБА_2 , сертифікат на право на земельну частку (пай) у позивача відсутній, право на спадкове майно за позивачем оспорюється, а тому враховуючи наведене позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Тростянецької селищної ради Вінницької області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), яке належало ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0505094.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне ім`я сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач Тростянецька селищна рада, адреса місцезнаходження: вул. Соборна, 77, смт Тростянець, Гайсинський район, Вінницька область, .

Повний текст рішення складено 19 травня 2022 року.

Суддя А.М. Мудрак