Дата документу 17.05.2022 Справа № 333/731/15-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/731/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Наумова І.Й.
Провадження № 22-ц/807/303/22 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» травня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Рикун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації квартири, визнання недійсним свідоцтва про придбання з електронних торгів квартири, зобов`язання скасувати запис про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відновлення права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнювала, до Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ПАТ «Комерційний банк «Надра», Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації квартири, визнання недійсним свідоцтва про придбання з електронних торгів квартири, зобов`язання скасувати запис про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відновлення права власності на квартиру.

В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2012 року у справі № 2-510/11 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ВАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором та судові витрати у сумі 1 837 525,90 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2012 року у справі № 2-305/11 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ВАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором та судові витрати у сумі 325 283,81 грн.

На підставі вищевказаних рішень суду видані виконавчі листи, які були пред`явлені банком на виконання до Комунарського ВДВС ЗМУЮ і на підставі яких було відкрито зведене виконавче провадження щодо їх виконання.

Державним виконавцем Лавровою К.А. проведено опис майна згідно з актом опису та арешту майна від 11 лютого 2014 року, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю.

Постановою державного виконавця від 17 лютого 2014 року призначено для участі у виконавчому провадженні з метою проведення експертної оцінки зазначеної квартири експерта ОСОБА_5 .

Відповідно до звіту про оцінку від 30 квітня 2014 року, проведеної експертом Намінас І.Я, ринкова вартість вищевказаної квартири станом на 23 квітня 2014 року складає 313 551,00 грн.

01 жовтня 2014 року Комунарським ВДВС ЗМУЮ на адресу Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції в Запорізькій області було надіслано заявку на реалізацію арештованого майна (квартири), на підставі якої предмет іпотеки було передано до ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в особі Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України для проведення прилюдних торгів з реалізації зазначеного нерухомого майна.

20 січня 2015 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження їй стало відомо, що прилюдні торги з реалізації вищевказаного майна за стартовою ціною 313 551,00 грн. були призначені на 07 листопада 2014 року, але не відбулися у зв`язку з відсутністю покупців.

Повторні прилюдні торги з реалізації того ж майна за стартовою ціною 297 873,45 грн., які були призначені на 12 грудня 2014 року, також не відбулися у зв`язку з відсутністю покупців.

Треті прилюдні торги з реалізації вищевказаного нерухомого майна за ціною 282 195,00 грн. були призначені на 19 січня 2015 року. На вказаних торгах квартира придбана ОСОБА_3 за ціною 282 195,90 грн., що підтверджується протоколом проведення електронних торгів № 41337 від 19 січня 2015 року.

Вважала зазначені прилюдні торги незаконними, проведеними з порушенням норм чинного законодавства про іпотеку, зокрема, державним виконавцем під час визначення вартості майна та призначення публічних торгів порушено вимоги ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки строк чинності звіту про оцінку сплив 31 жовтня 2014 року, а також вимоги ч.2 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що діяла на момент укладення іпотечного договору.

На підставі зазначеного остаточно просила:

- визнати недійсними прилюдні торги з реалізації квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , проведені 19.01.2015 р. Запорізькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України згідно з протоколом № 41337 від 19 січня 2015 року;

- визнати недійсним свідоцтво про придбання з електронних торгів квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яке видане 28 квітня 2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кріль О.М., яке зареєстроване в реєстрі за № 352;

- зобов`язати реєстраційну службу Запорізького міського управління юстиції скасувати запис про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 ;

- зобов`язати реєстраційну службу Запорізького міського управління юстиції скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора приватного нотаріуса Запорізького міського управління юстиції Кріль О.М. індексний номер: 21000422 від 28 квітня 2015 року щодо реєстрації права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про придбання квартири з електронних торгів № 352, виданого 28 квітня 2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського управління юстиції Кріль О.М.;

- відновити право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 згідно з рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2004 року у справі № 2-4490/04;

- стягнути з відповідачів на її користь судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року рішення суду від 12 жовтня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2015 року та ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 15 200 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недотримання державним виконавцем вимог ст. 49 Закону України «Про іпотеку», порушення державним виконавцем вимог ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», сплив строку дії звіту про оцінку майна, дійсну ринкову вартість квартири в розмірі 443 443 грн., визначення у висновку експерта початкової, а не ринкової вартості майна, надання переваги доказам відповідача, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, вирішити питання про судові витрати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За приписами ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачкою порушених прав.

З таким висновком погоджується колегія суддів.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2012 року, ухваленим у справі №2-305/11, на користь ВАТ КБ «Надра» з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 в солідарному порядку стягнуто заборгованість за договором кредитної лінії № 16/2007/840/0214 ЮМК від 06 липня 2007 року в розмірі 324 463 грн. 81 коп., судові витрати у сумі 1820 грн., а усього кошти у сумі 325 283 грн. 81 коп. (т.1 а.с. 17-18).

Зазначеним рішенням суду встановлено, що 06 липня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 був укладений договір кредитної лінії № 16/2007/840/0214 ОСОБА_6 , за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 50 000 доларів США.

Для забезпечення зобов`язань позичальника ОСОБА_4 за кредитним договором між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений Договір поруки № 16/2007/840/0214 Юмк від 06 липня 2007 року, згідно умов якого у випадку невиконання зобов`язань за кредитним договором позичальником ОСОБА_4 поручитель ОСОБА_1 повинна виконати зобов`язання за кредитним договором.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2012 року, ухваленим у справі №2-510/11, на користь ВАТ КБ «Надра» з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 в солідарному порядку стягнуто заборгованість за договором кредитної лінії № 16/2007/840/0500/ЮМК від 07 березня 2007 року в розмірі 1 835 705 грн. 90 коп., судові витрати у сумі 1820 грн., а усього кошти у сумі 1 837 525 грн. 90 коп. (т.1, а.с. 15-16).

Зазначеним рішенням суду встановлено, що 07 березня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Запорізьке РУ та ОСОБА_4 (позичальником) був укладений кредитний договір № 16/2007/840/0050/ЮМК, за умовами якого позичальник отримав грошові кошти у сумі 195 000 доларів США на споживчі потреби терміном користування до 03 березня 2017 року.

Для забезпечення повернення кредитних коштів та відповідно до п.3.1 Договору № 16/2007/840/0050/ЮМК між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 був укладений Договір іпотеки № 16/2007/840/0500/ЮМК-1 від 07 березня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М. та зареєстрований в реєстрі № 1584.

Відповідно до Договору іпотеки № 16/2007/840/0500/ЮМК-1 від 07 березня 2007 року ОСОБА_4 передає в іпотеку Банку кафе літ. А, загальною площею 119,1 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 13581188.

Згідно з п.3.1 Договору між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки № 16/2007/840/0500/ЮМК-2 від 07 березня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М. та зареєстрований в реєстрі № 1585.

Відповідно до Договору іпотеки № 16/2007/840/0500/ЮМК-2 від 07 березня 2007 року ОСОБА_1 передає в іпотеку Банку двохкімнатну квартиру, загальною площею 30,00 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою державного виконавця від 01 листопада 2013 року відкрите виконавче провадження №40494234 на виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2012 року у справі №2-305/11 р. (виконавчий лист №2-305/11) про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» кредитної заборгованості у розмірі 324 463 грн. 81 коп., судових витрат у сумі 1820 грн., а усього коштів у сумі 325 283 грн. 81 коп. (т.6, а.с. 53).

Постановою державного виконавця від 25 листопада 2013 року, в межах вищезазначеного виконавчого провадження накладений арешт на все майно боржників ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (т. 6 а.с. 56).

11 лютого 2014 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна боржника, згідно з яким описано та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 (т. 6, а.с. 58-61).

Постановою державного виконавця від 17 лютого 2014 року з метою оцінки вищевказаної квартири було залучено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ОСОБА_5 (т. 6 а.с. 62).

16 травня 2014 року до Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ надійшов звіт про оцінку майна від 23 квітня 2014 року, підписаний 30 квітня 2014 року, відповідно до якого вартість квартири АДРЕСА_1 визначена в розмірі 313 551 грн.

На адресу ОСОБА_1 направлений лист, в якому повідомлено про проведення оцінки, її результат, роз`яснено право звернутися до державного виконавця із запереченнями на оцінку майна, а також про те, що у випадку відсутності заперечень від сторін протягом встановленого строку вони будуть вважатися такими, що погодилися з даною оцінкою майна (т. 6 а.с. 64-106).

01 жовтня 2014 року Комунарським ВДВС Запорізького МУЮ направлена заявка на реалізацію арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 (т.6, а.с.107).

07 жовтня 2014 року організатором торгів - ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України до системи СЕТАМ внесені відомості про лот №8284 з реалізації вищевказаної квартири із зазначенням дати проведення аукціону 07 листопада 2014 року.

07 листопада 2014 року призначені електронні торги з реалізації квартири за стартовою ціною 313 551 грн. не відбулися у зв`язку з відсутністю покупців (т. 6, а.с. 108-109). 11 листопада 2014 року державним виконавцем складено акт про зниження вартості квартири з 313 551 грн., до 297 873 грн. 45 коп. (т.6, а.с. 110).

Повторні електронні торги, які призначені на 12 грудня 2014 року, зі стартовою ціною 297 873 грн. 45 коп. не відбулися у зв`язку з відсутністю купівельного попиту (т.6, а.с. 111). 18 грудня 2014 року державним виконавцем складено акт про зниження вартості квартири з 297 873 грн. 45 коп. до 282 195 грн. 90 коп. (т. 6, а.с. 112).

19 січня 2015 року ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України були проведені прилюдні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1 , про що 03 лютого 2015 року складено акт. Переможцем на прилюдних торгах стала ОСОБА_3 , що підтверджується протоколом проведення електронних торгів від 19 січня 2015 року №41337 (т. 6, а.с. 113-116).

Постановою державного виконавця від 05 лютого 2015 року вищевказана квартири звільнена з-під арешту (т. 6, а.с. 118).

28 квітня 2015 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про придбання майна вищевказаної квартири з електронних торгів №352, видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кріль О.М. та зареєструвала право власності на квартиру.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, передбачено Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон 606-ХIV) та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 (далі - Інструкція № 74/5).

Законом № 606-ХIV, чинним на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов`язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Аналіз положень Закону № 606-ХІV й Інструкції № 74/5 тут і далі, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими визначається порядок проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна.

Частиною третьою статті 62 Закону № 606-XIV передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Частинами другою, четвертою статті 58 Закону № 606-XIVпередбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію.

Частиною першою статті 58 Закону № 606-XIV передбачено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки нерухомого майна державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Частиною п`ятою статті 58 вказаного Закону визначено, що звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності суб`єкта господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Відповідно до наведених правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, у тому числі й оцінку та уцінку майна, на яке звернуто стягнення, - статті 58, 62 Закону № 606-ХІV, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (пункт 5.11 Інструкції № 74/5).

Дії (бездіяльність) державного виконавця щодо порушень, допущених при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом № 606-XIV, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статті 55, 85 цього Закону).

Отже, незаконність дій державного виконавця під час здійснення своїх повноважень, передбачених Законом № 606-XIV щодо проведення оцінки майна, визначення його вартості чи оцінки (уцінки) до призначення прилюдних торгів, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

Крім того, вирішення питання про дотримання порядку та законності закінчення виконавчого провадження з виконання рішення, а також прийняття рішення державним виконавцем про наявність підстав для повернення виконавчого документа стягувачу не стосуються правил проведення прилюдних торгів і також мають самостійний спосіб оскарження.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 14-437цс18 зазначила, що висновки щодо оскарження дії (бездіяльності) державного виконавця, що стосуються порушень, допущених державним виконавцем під час здійснення своїх повноважень, передбачених Законом № 606-ХІV, в порядку, передбаченому цим Законом, викладені, зокрема у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (провадження № 6-76цс13), від 23 вересня 2014 року (провадження № 3-112гс14) і підстав для відступу від цих висновків не вбачається.

Отже, гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Судом встановлено, що після проведення електронних торгів позивач зверталась до суду зі скаргою на дії заступника начальника Комунарського ВДВС Запорізького міського управління юстиції Говіної Л.В. щодо проведення повторної оцінки квартири АДРЕСА_1 по виконавчому провадженню № 40494234 та вимогами щодо скасування акту від 18 грудня 2014 року про зниження вартості зазначеної квартири, посилаючись на підстави, аналогічні підставам позову в цій справі, а саме, порушення вимог статей 54-58 Закону України « Про виконавче провадження», статей 41-49 Закону України « Про іпотеку» та Тимчасового положення про внесення змін до Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 6 червня 2014 року № 896/5, діючих на час проведення передбачених законом торгів.

За правилами ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути в загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2015 року у справі №333/426/15-ц, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 07 квітня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.07.2015 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії заступника начальника Комунарського ВДВС Запорізького міського управління юстиції Говіної Л.В. відмовлено (т. 9, а.с.213-215, 217).

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд дійшов висновку про те, що дії державного виконавця щодо реалізації предмета іпотеки є правомірними, так як під час реалізації майна останній правомірно керувався вимогами ст. ст. 54-58 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. ст. 41-49 Закону України «Про іпотеку» та Тимчасового положення про внесення змін до Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 06 червня 2014 року № 896/5, діючих на час проведення передбачених законом торгів.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги щодо порушення державним виконавцем вимог ст. 49 Закону України «Про іпотеку» та неврахування судом висновків Верховного Суду України, викладених у справі №3-113гс14, колегія суддів вважає неприйнятними.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині порушення державним виконавцем вимог ст. 58 Закону України « Про виконавче провадження», сплив строку дії звіту про оцінку майна, дійсну ринкову вартість квартири в розмірі 443 443 грн., визначення у висновку експерта початкової, а не ринкової вартості майна, надання переваги доказам відповідача, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою, третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу; або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за № 745/4038 (далі - Тимчасове положення).

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 14-437цс18, порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом № 606-XIV, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статтями 55, 85),

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмових повідомлень державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).

Прилюдні торги повинні бути проведені в двомісячний строк від дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення (пункт 3.3 Тимчасового положення).

Частиною п`ятою статті 62 Закону № 606-XIV, пунктом 7.1 Тимчасового положення, абзацом третім підпункту 5.12.2 пункту 5.12. Інструкції № 74/5, передбачено підстави й порядок призначення повторних прилюдних торгів, а також порядок уцінки нереалізованого майна. Так, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця та з інших, визначених Тимчасовим положенням, причин прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися. У такому разі призначаються повторні прилюдні торги, на яких стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30 відсотків. Уцінка майна проводиться державним виконавцем у десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, після чого реалізація майна за вказаною ціною повинна бути проведена впродовж місяця з дня проведення уцінки.

За правилами проведення прилюдних торгів, передбачених Тимчасовим положенням, спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою, та інші відомості. Визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним суб`єктом оціночної діяльності.

На момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об`єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним.

Однак у вказаній справі на час проведення прилюдних торгів строк дії оцінки майна закінчився. Повторна оцінка майна не проводилася.

Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, - а саме частини п`ятої статті 58 Закону № 606-XIV, пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення.

Разом з тим, для визнання торгів недійсними з підстави закінчення строку дії оцінки майна необхідно, щоб такі порушення порядку одночасно порушували права чи законні інтереси особи, яка оскаржує торги.

З огляду на норми частини першої статті 16 ЦК України проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює і доведення такого порушення прав покладається на особу, яка оспорює прилюдні торги.

Саме такі висновки є сталими та містяться, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року (провадження № 6-1749цс15), від 29 червня 2016 року (провадження № 6-370цс16), від 06 липня 2016 року (провадження № 6-3174цс15), від 12 жовтня 2016 року (справа № 369/5994/14-ц), а також від 29 листопада 2017 року (справа № 668/5633/14-ц), неодноразово підтримані Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, в тому числі й постановах від 25 квітня 2018 року (провадження № 61-8527св18), від 27 лютого 2019 року (провадження № 61-11800св18), а також від 12 вересня 2018 року(провадження № 61-22798св18), і Велика Палата Верховного Суду підстав для відступу від вказаних висновків не вбачає.

Згідно звіту ТОВ «Земля Плюс 2006» від 07 лютого 2017 року, складеного на замовлення позивачки, вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 19 січня 2015 року складала 403 712 грн. (т. 4, а.с. 223-232). При цьому допитаний в судовому засіданні в якості свідка директор ТОВ «Земля плюс 2006» ОСОБА_7 пояснив, що вважає оцінку вищевказаної квартири, яка була взята за основу на електронних торгах, заниженою.

За змістом рецензії звіту ТОВ «Земля Плюс 2006» від 07 лютого 2017 року, складеної оцінювачем ОСОБА_8 , звіт відповідає вимогам НПА з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки (т. 5, а.с. 24-27).

Відповідно до рецензії вищевказаного звіту, складеної СОД ФОП оцінювачем ОСОБА_9 (т. 5, а.с. 3-7) при проведення оцінки методичні підходи, методи та оціночні процедури застосовані з порушенням вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року. Звіт, виконаний Суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Земля Плюс 2006» класифікується за ознакою абзацу четвертого пункту п. 67 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки і майнових прав» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року N1440 як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним і не може бути використаним (т. 5, а.с. 3-7).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що звіт складений з порушенням вимог Закону України «Про оцінку майна», і при проведенні оцінки не враховані умови продажу квартири, а саме примусовий продаж на торгах, внаслідок якої її вартість значно знижується.

Відповідно до висновку судового експерта ТОВ «Регіональне судово-експертного бюро» Лещенко К.Ю. від 20 березня 2018 року початкова вартість квартири АДРЕСА_1 в умовах вимушеного продажу при скороченому терміну експозиції становить 229 394,40 грн. (т. 6, а.с. 150-168),

Експерт ОСОБА_10 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що початкова вартість квартири в умовах вимушеного продажу завжди є нижчою за ринкову, при цьому при здійсненні дослідження ним застосований максимальний коефіцієнт.

Згідно звіту про оцінку вартості майна, складеного СОД ФОП ОСОБА_11 , дата проведення оцінки з 19 січня 2015 року по 30 квітня 2015 року, ринкова вартість вищевказаної квартири, з урахуванням округлення для цілей дійсної оцінки, станом на 19 січня 2015 року складала 252 150 грн.

У зв`язку з наявністю протилежних рецензій на звіт ТОВ «Земля Плюс 2006» ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2017 року призначено проведення судової оціночно-будівельної експертизи, на вирішення експертизи поставлене наступне питання щодо ринкової вартості об`єкта нерухомого майна квартири двокімнатної, загальною площею 52,15 кв.м, житловою площею 30,0 кв.м, розташованої на п`ятому поверсі дев`ятиповерхового великопанельного житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 19 січня 2015 року.

Згідно висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Захарченка В.В. від 08 листопада 2019 року надати відповідь щодо ринкової вартості квартири за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 19 січня 2015 року - експерту не надається можливим, оскільки надані на дослідження документи містять дані щодо цін на такі квартири з великими розбіжностями.

Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_12 зазначив, що в їх експертній установі немає бази даних з продажу майна за 2015 року, а вихідні дані надані сторонами, дуже різняться між собою та протирічать один одному, в наслідок чого він не мав можливості надати відповідь на питання, поставлене судом на дослідження.

Матеріали справи містять також висновок експерта Дніпропетровського НДІ Судових експертиз від 21 лютого 2018 року ОСОБА_13 складений на замовлення позивачки, згідно якого ринкова вартість об`єкта нерухомого майна даної квартири, яка визначена порівняльним підходом (з округленням), станом на 19 січня 2015 року складала 443 443,00 грн. (т. 6, а.с. 2-19).

Експерт ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що заявниця не повідомляла йому про існування спеціальних умов продажу квартири, зокрема, що квартира продавалась в умовах примусового продажу та зазначив, що умови продажу повинні враховуватись при оцінці майна.

Згідно з листом Дніпропетровського НДІ Судових експертиз від 27 вересня 2021 року №С-15/11-16/21, 25.08.2021 (вх. №0-15/11-27/21), з метою визначення чи змінився би висновок судового експерта Майстренко І.О. за наслідками здійснення експертного дослідження, проведеного за заявою ОСОБА_1 про визначення ринкової вартості об`єкту нерухомості - квартири двокімнатної, загальною площею 52,15 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м., розташованої на п`ятому поверсі дев`яти поверхового великопанельного будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 19.01.2015 року, якщо б заявник повідомила експерта про дійсні умови продажу квартири (умови розрахунків, скорочений термін експозиції та інші умови продажу квартири, здійсненого в рамках виконавчого провадження), експерту необхідно провести додаткове дослідження.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Суд першої інстанції встановив, що звертаючись до суду та заперечуючи проти визначеної під час проведення торгів оціночної вартості спірної квартири в розмірі 313 551 грн., позивач посилалась на відповідні звіти та експертні висновки, виконані за її особистим замовленням без дотримання процедури, встановленої законом, оскільки жодний з них не враховував умов продажу квартири (умови розрахунків, скорочений термін експозиції та інші умови продажу квартири, здійсненого в рамках виконавчого провадження),

Отже належних доказів, які б спростували звіт про незалежну оцінку майна - двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , виконаної суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 , матеріали справи не містять та позивачем не надано, що є її обов`язком в розумінні вимог ст.12 ЦПК України.

Суд першої інстанції не встановив на підставі належних і допустимих доказів, що вартість майна, яке реалізовувалося на спірних прилюдних торгах, була вищою і що це майно могло бути реалізоване за вищою ціною. Навпаки після проведення уцінки майна участь у прилюдних торгах прийняла лише одна особа, яка не запропонувала первісної ціни, визначеної спеціалістом.

Статтями 13, 43 ЦПК України передбачено право особи, яка бере участь у розгляді справи, розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Проведення повторної судової оціночно-будівельної експертизи, яка була призначена ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2020 року було припинено за клопотанням позивачки.

Будь-яких клопотань щодо проведення повторної судової оціночно-будівельної експертизи позивачкою не заявлялось також на стадії апеляційного розгляду.

У зв`язку із чим суд дійшов правильного висновку, що закінчення строку дії оцінки майна не вплинули на результати торгів, оскільки після уцінки вартості майна в торгах прийняла участь лише одна особа, та внаслідок цього права і законні інтереси як осіб, які оспорюють результати торгів, не були порушені, а отже внаслідок цього права і законні інтереси як осіб, які оспорюють результати торгів, не були порушені.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 травня 2022 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова