КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/3386/2022 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
У Х В А Л А

10 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Ігнатченко Н.В., суддів: Мережко М.В., Савченка С.І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргоюЛущина Олексія Олексійовича , поданою в інтересах ОСОБА_2 , на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 6 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в:

29 грудня 2021 року безпосереднього до Київського апеляційного суду засобами поштового зв`язку надійшла апеляційна скарга Лущина О.О. , подана в інтересах ОСОБА_2 , на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2021 року про відмову в задоволенні позовних вимог у вказаній вище справі.

Зазначена апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду Київським апеляційним судом з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 356 ЦПК України апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

Згідно із частиною першою статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частин першої, другої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

По своїй суті підписання та/або подання апеляційної скарги є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва, яке у даному випадку здійснюється адвокатом, який має право здійснювати свою діяльність відповідно до наданої копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 5009 від 29 травня 2012 року.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Згідно із статтею 26 Закону № 5076-VIадвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордером є письмовий документ, що у випадках, установлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням і повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Отже, зазначений Закон № 5076-VIне ототожнює поняття «договір про надання правової допомоги» як підстава для надання такої допомоги та поняття «документи, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги», які є похідними від укладення договору на надання правової допомоги.

У відповідності до частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Таким чином, на підставі договору на надання правової допомоги для підтвердження повноважень адвоката як представника у цивільному судочинстві видається довіреність або ордер.

Звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази подаються в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, делегованих йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

В ордері на надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду.

Схожий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2019 року у справі № 9901/847/18.

У іншій постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 9901/939/18 зроблено висновок про те, що якщо в ордері не зазначено конкретної назви суду, у якому адвокат надає правову допомогу, такий ордер не можна визнати документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.

З наведеного вище слідує, що у разі надання адвокатом правової допомоги в суді ордер має містити назву суду, в якому адвокат надає правову допомогу.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, вона підписана і подана адвокатом Лущином О.О., як представником ОСОБА_2 .

На підтвердження своїх повноважень на подання (підписання) апеляційної скарги від імені та в інтересах позивача до суду апеляційної інстанції, Лущин О.О. додав до скарги ордер на надання правової допомоги серії КВ № 406849, виданий 23 грудня 2021 року, відповідно до якого адвокат Лущин О.О. уповноважений представляти інтереси ОСОБА_2 виключно в одному суді - Апеляційному суді м. Києва.

Однак, станом на день подання апеляційної скарги цей суд ліквідовано на підставі Указу Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017, а справа підлягає перегляду в апеляційному порядку судом апеляційної інстанції у відповідному апеляційному окрузі, а саме Київським апеляційним судом, юрисдикція якого поширюється на м. Київ та Київську область.

При цьому, згідно із актом відділу забезпечення автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного суду від 29 грудня 2021 року № 1227/0106/21 при розкритті та опрацюванні вмісту поштового відправлення (листа) - апеляційної скарги на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2021 року у справі № 755/10592/21 було виявлено відсутність додатку, а саме: копії договору про надання юридичних послуг.

Таким чином, з урахуванням поданих документів та їх змісту, жодним чином не вбачається, що адвокат Лущин О.О.має повноваження на представництво позивача у суді апеляційної інстанції, зокрема, на подання (підписання) апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду від імені та в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2021 року у справі № 755/10592/21.

За змістом пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Отже, процесуальний закон імперативно визначає, що підписання апеляційної скарги особою, яка не має права її підписувати, є підставою для повернення такої апеляційної скарги.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про повернення апеляційної скарги з підстав, визначених пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, оскільки вона підписана адвокатом Лущином О.О.,як особою, що не має права її підписувати.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (Рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України»).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Одночасно апеляційний суд роз`яснює, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню позивачу із такою скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтями 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Лущина Олексія Олексійовича , подану в інтересах ОСОБА_2 , на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 6 жовтня 2021 року у справі № 755/10592/21 повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати скаржнику разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами. Копію апеляційної скарги залишити в суді апеляційної інстанції.

Роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених в частині другій статті 389 ЦПК України.

Судді: Н.В. Ігнатченко

М.В. Мережко

С.І. Савченко