Ухвала
19 травня 2022 року

м. Київ
справа № 389/913/21
провадження № 61-4384ск22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2021 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 07 квітня 2022 року року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про скасування рішення та зобов`язання поновити на квартирному обліку,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив суд:
- скасувати рішення житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 , оформлене протоколом

№ 15 від 05 листопада 2020 року в частині його зняття разом із складом сім`ї, три особи, з квартирного обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку у ВЧ НОМЕР_2 ;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 в особі її житлової комісії поновити його самого, його дружину ОСОБА_2 , дочку ОСОБА_3 , на квартирному обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, з 18 серпня 2003 року;

- скасувати наказ командира ВЧ НОМЕР_1 за № 2093 від 17 листопада

2020 року «Про зняття з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання» у частині зняття з 05 листопада 2020 року з черги обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання майора запасу ОСОБА_1 ,

у зв`язку зі звільненням у запас по закінченню контракту (наказ командира ВЧ НОМЕР_1 про звільнення у запас від 17 вересня 2020 року № 196),

з наступним складом сім`ї 3 особи, а саме: дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_3 , та внесення змін в списки обліку осіб, які користуються правом на отримання житла в позачерговому порядку поліпшення житлових вимог

у Кіровоградському гарнізоні, внести зміни в списки обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 12 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 07 квітня 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано рішення житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 15 від 05 листопада 2020 року в частині зняття ОСОБА_1 зі складом сім`ї три особи, в тому числі він, з квартирного обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку у ВЧ НОМЕР_2 .

Скасовано наказ командира ВЧ НОМЕР_1 за № 2093 від 17 листопада 2020 року «Про зняття з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання» в частині зняття з 05 листопада 2020 року з черги обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання майора запасу ОСОБА_1 у зв`язку зі звільненням у запас по закінченню контракту (наказ командира ВЧ НОМЕР_1 про звільнення у запас від 17 вересня 2020 року № 196), з наступним складом сім`ї 3 особи, а саме: дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_3 , та внесення змін в списки обліку осіб, які користуються правом на отримання житла в позачерговому порядку поліпшення житлових вимог

у Кіровоградському гарнізоні, внести зміни в списки обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання.

Поновлено ОСОБА_1 з сім`єю в складі трьох осіб, а саме самого

ОСОБА_1 , його дружини ОСОБА_2 , дочки ОСОБА_3 на квартирному обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, з 18 серпня 2003 року.

Вирішено питання розподіл судових витрат.

14 травня 2022 року ВЧ НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2021 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 07 квітня 2022 року (надійшла до суду 17 травня 2022 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
У касаційній скарзі представник заявника заявив клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги та зазначив, що копію постанови Кропивницького апеляційного суду від 07 квітня 2022 року

ВЧ НОМЕР_1 отримала 17 квітня 2022 року засобами поштового зв`язку, що підтверджено доказами.
За таких підстав строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.
Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга ВЧ НОМЕР_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Так, у касаційній скарзі заявник посилається, як на підставу касаційного оскарження, на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
Однак Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу касаційного оскарження, не може бути прийняте касаційним судом, оскільки воно

є загальним та не відповідає вимогам викладених у ЦПК України.
Зокрема, заявник не вказує, висновок Верховного Суду щодо якої саме норми права відсутній, та у яких, на думку заявника, подібних правовідносинах, відсутній висновок.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Також, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності

01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Позивач звернувся до суду з позовом у 2021 році та заявляв три позовні вимоги немайнового характеру.
Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 270,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 908,00 грн).

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 5 448,00 грн ((908,00*3)*200%=5 448,00 грн).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Клопотання військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити. Поновити військовій частині НОМЕР_1 процесуальний строк для подачі касаційної скарги.
Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2021 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 07 квітня 2022 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць