Житомирський апеляційний суд
Справа №289/1545/20 Головуючий у 1-й інст. Мельник О. В.
Категорія 39 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О. Ю. суддів Галацевич О.М.

Григорусь Н.Й.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у місті Житомирі цивільну справу № 289/1545/20

за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 20 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Мельник О.В. у м. Радомишль,

встановив:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 31.07.2020 у сумі 86333,38 грн. В обґрунтування позову зазначив, що між ним та відповідачкою укладено договір позики у вигляді розписки, згідно якої відповідачка позичила у нього 92500,05 грн. з умовою повернення позики частинами у вигляді щомісячних платежів у розмірі 6166,67грн. протягом 15 місяців, починаючи з серпня 2020 року до 10 жовтня 2021 року. Платіж за серпень 2020 року в розмірі 6166 грн.67коп. ОСОБА_2 вчинила. З урахуванням передбаченого договором права позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми боргу, позивач просив стягнути з відповідачки залишок заборгованості.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 20 вересня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у сумі 86333,38грн. та 863,34грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що гроші, зазначені в розписці, ОСОБА_1 їй не передавав, розписка була написана під диктовку під психологічним тиском. Зазначає, що тривалий час працювала разом з позивачем, який був її безпосереднім начальником, у Радомишльському відділенні №1 Нової пошти. Після пограбування 29.12.2019 відділення він шляхом складання розписки бажає покласти на неї відповідальність за нестачу. Вважає, що вона спростувала доводи позивача письмовими доказами та показами свідків, допитаних за її клопотанням.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до боргової розписки від 31 липня 2020 року, відповідач отримала від позивача позику в розмірі 92500 грн. 05 коп., які зобов`язувалася повернути до 10 жовтня 2021 року, а саме шляхом сплати платежів у розмірі 6166 грн. 67 коп. кожного місяця з 5 по 10 число. У випадку невнесення чергового щомісячного платежу позивач має право вимагати від відповідача повернення залишку неповернутої суми позики.

ОСОБА_2 не заперечувала факт написання і підписання нею розписки, але заперечила факт отримання нею коштів.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зазначені в розписці, показали, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 в борг 92500 грн. 05 коп. для особистих потреб, і написала розписку добровільно, без будь-якого примусу в їх присутності.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми (ст.1047 ЦК України).

Позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України).

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленій у справі № 6-50цс16 від 24.02.2016, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Талон-повідомлення єдиного обліку № 4742 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.09.2020, щодо неправомірних дій ОСОБА_1 та роздруківка телефонної розмови від 21.09.2021 не є належними та допустимими доказами психологічного впливу або безгрошовості договору.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.

Апелянт не довела існування між нею та ОСОБА_1 інших, ніж визначені у розписці, правовідносин, зокрема перебування сторін у трудових відносинах з Новою поштою, їхнього обов`язку відшкодування шкоди внаслідок пограбування Радомишльського відділення №1 Нової пошти.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 20 вересня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий: Судді: