Справа № 148/171/22
Провадження №2/148/240/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 травня 2022 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В. при секретарі Мрочко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участі третьої особи на стороні позивача - Кредитної спілки "Злагода" про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участі третьої особи на стороні позивача - Кредитної спілки "Злагода" про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 30.05.2013 між Кредитною спілкою "Злагода" (надалі КС "Злагода") та ОСОБА_2 (надалі відповідач 1) було укладено кредитний договір № 7548 к.

Згідно умов договору відповідач 1 отримав від КС "Злагода" кредит в сумі 13600 грн строком на 18 місяців на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості. У свою чергу відповідач 1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом на умовах, визначених договором.

Плата за користування кредитом (проценти) становлять 45 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.3.1. договору).Однак, відповідно до п.3.7 договору у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково на строк, що перевищує три календарні дні, процентна ставка по кредиту змінюється у відповідності до ст.611 ЦК України як зміна умов зобов`язання і встановлюється у розмірі 135 % річних від суми залишку кредиту.

Відповідно до п.6.4 договору у разі прострочення позичальником передбаченого графіком розрахунків планового платежу чи його частини на строк, що перевищує 60 календарних днів, кредитодавець має право стягнути з позичальника штраф в розмірі 60 % від початкової суми несвоєчасно сплаченого кредиту.

Таким чином заборгованість відповідача 1 перед позивачем по договору кредиту № 7548 к від 30.05.2013 станом на дату закінчення кредитування згідно графіку розрахунків становить 18738,17 грн.

30.05.2013 між КС "Злагода" та ОСОБА_3 (надалі відповідач 2) було укладено договір поруки № 111. Поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_2 всіх обов`язків перед кредитором за кредитним договором №7548 к від 30.05.2013 п.1.1.

Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником умов кредитного договору п.2.1.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 10 років, тобто до 30.05.2023 включно п. 5.1.

Окрім цього, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

З 2015 року в провадженні Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області перебуває два кримінальних провадження, внесених до ЄРДР за № 0002901 від 06.05.2015 та № 0000240 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 5 ст. 191 КК України, а саме відносно деяких посадових осіб, які своїми діями призвели до того, що КС "Злагода" на даний час заборгувала перед своїми вкладниками кошти в розмірі майже 40000000 грн. Вказана заборгованість виникла і внаслідок того, що велика кількість осіб, які отримали кредит в КС "Злагода" його не повернули, чим фактично порушили права та законні інтереси вкладників.

З огляду на вищезазначене, керівництво КС "Злагода" з метою не порушення прав та законних інтересів вкладників вирішило укласти з останніми договори відступлення права вимоги.

Так, 01.04.2021 відповідно до договору про відступлення права вимоги № 1 між КС "Злагода" та ним, первісний кредитор відступив новому кредитору своє право вимоги за кредитним договором №7548 к з усіма додатками та додатковими угодами до нього.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних інтересів позивача.

В зв`язку з даними обставинами він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором кредиту в сумі 18738,17 грн.

В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить відновити його порушені права та стягнути з боржників борг на його користь.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи наявні заяви від них, згідно яких вони просять розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги визнають, проти задоволення позову не заперечують.

Відповідно до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.05.2013 на підставі заяви ОСОБА_2 від 30.05.2013 (а.с.15) між КС "Злагода" та відповідачем 1 було укладено кредитний договір №7548 к, про що свідчить його копія (а.с.11-13).

Згідно п.1.1., 2.1, 2.3, 3.1, 3.7., 6.4 кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 13600 грн на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах визначених цим договором.

Кредит надається строком на 18 місяців від дати отримання позичальником кредиту.

Плата за користування кредитом (проценти) становлять 45 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, з яких частина процентів (мінімальний процент) в розмірі 0% від суми кредиту сплачується позичальником в день отримання кредиту. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту.

У разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково на строк, що перевищує три календарні дні, процентна ставка по кредиту змінюється у відповідності до ст.611 ЦК України як зміна умов зобов`язання, і встановлюється у розмірі 135 % річних від суми залишку кредиту та застосовується з моменту прострочення.

В разі прострочення позичальником передбаченого графіком розрахунків планового платежу чи його частини на строк, що перевищує 60 календарних днів, кредитодавець має право стягнути з позичальника штраф в розмірі 60 % від початкової суми несвоєчасно сплаченого кредиту.

Також того ж дня відповідачем 1 було підписано погодження (а.с.14), відповідно до якого пункт 3.7 розділу 3 кредитного договору №7548 к від 30.05.2013 викладений у новій редакцію, згідно якої у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, цей кредит вважається кредитом з підвищеним ризиком. Процентна ставка по кредиту з підвищеним ризиком встановлюється у розмірі потрійної відсоткової ставки від суми залишку кредиту і застосовується до моменту розрахунку відповідно до графіку.

Також судом встановлено, що 30.05.2013 ОСОБА_3 звернувся до голови кредитного комітету із заявою, у якій просив розглянути можливість виступити поручителем, тобто відповідати за виконання зобов`язань, та нести солідарну відповідальність з ОСОБА_2 по кредиту в розмірі 13600 грн на строк 18 місяців, про що свідчить копія відповідної заяви (а.с.18).

Позивач стверджує, що 30.05.2013 між КС "Злагода" та відповідаем 2 було укладено договір поруки № 111, за яким поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_2 всіх обов`язків перед кредитором за кредитним договором №7548 к від 30.05.2013, однак доказів даного факту останнім суду не надано.

01.04.2021 між КС "Злагода" та позивачем було укладено договір 1 про відступлення права вимоги (а.с.22-25), відповідно до п.1.1. якого первісний кредитор уступає право вимоги, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, належне первісному кредиторові за кредитними договорами та відповідними договорами забезпечення ( в т.ч у разі наявності, за договорами поруки, договорами застави тощо) укладеними між первісним кредитором та його позичальниками, поручителями, заставодавцями відповідно до умов викладених у цьому договорі згідно додатку, що є невід`ємною частиною даного договору, на загальну суму боргових зобов`язань 394465 грн та відповідно стає кредитором.

Відповідно до копії акту прийому-передачі кредитних справ згідно договору №1 про відступлення права вимоги від 01.04.2021 (а.с.26) вбачається, що КС "Злагода" відступила право вимоги за кредитним договором №7548 к від 30.05.2013, укладеним із ОСОБА_2 , заборгованість за кредитом 18737 грн.

14.05.2021 на адресу проживання ОСОБА_2 , а 26.05.2021 на адресу проживання ОСОБА_3 керівником КС "Злагода" було направлено повідомлення про відступлення права вимоги, про що свідчать копії даних повідомлень ( а.с.27-28, 29-30) та копії фіскальних чеків (а.с.27, 29).

З метою досудового врегулювання спору 26.05.2021 позивачем за місцем проживання відповідачів було направлено вимогу, відповідно до якої останній повідомив відповідачів, що заборгованість відповідача перед позивачем по договору кредиту №7548 к від 30.05.2013 станом на дату закінчення кредитування згідно графіку розрахунків становить 18738,17 грн та вимагав повернути даний борг, про що свідчить копія даної вимоги (а.с.31-32 та копії фіскальних чеків (а.с.31).

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України, встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики.

За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом.

За ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно п.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно п.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 1 ст. 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до п.24 абз.3 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення / вручення йому вимоги про погашення боргу( залежно від умов договору ), так і пред`явлення до нього позову.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність.

Згідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У пункті 1 ч.1 ст.1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про кредитні спілки", кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ, а тому не може ставити питання про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в т.ч. і відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається з встановлених обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч.3 ст.512 та ст.1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Такий висновок суду співпадає з правовою позицією про застосування норм права щодо відступлення права вимоги за кредитним договором, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №909/968/16, від 31.10.2018 у справі №465/646/11 та від 10.11.2020 у справі №638/22396/14-ц, які враховуються судом при вирішенні даної справи.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивач не наділений правом здійснювати фінансові операції відповідно до Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та, відповідно, не може бути кредитором за кредитним договором №7548 к від 30.05.2013, оскільки в даному випадку для зобов`язань, які виникли на підставі вказаного кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа.

Укладенням договору 1 про відступлення права вимоги від 01.04.2021 відбулася заміна кредитодавця фінансової установи, на фізичну особу ( ОСОБА_1 ), яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

Отже, в даних правовідносинах у позивача, як фізичної особи, відсутнє право вимоги за кредитним договором №7548 к від 30.05.2013.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які в даному випадку відсутні.

На підставі наведеного, суд не приймає заяви про визнання позову, подані відповідачами, оскільки такі по-перше, суперечать інтересам самих відповідачів, а по-друге, відсутні законні підстави для задоволення позову.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та провідсутність правових підстав для їх задоволення.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем не відшкодовуються.

На підставі ст.1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ст. 1 Закону України "Про кредитні спілки", ст.15, 512, 514, 516, 526, 527, 530, 543, 553, 554, 599, 610, 611, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 223, 247, 263- 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участі третьої особи на стороні позивача -Кредитної спілки "Злагода" про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем, залишити за ним.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: