ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 684/276/21
Провадження № 22-ц/4820/108/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Чебан О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Галицька фінансова компанія» про захист прав споживачів шляхом визнання недійсним кредитного договору, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області в складі судді Галиш І.Б. від 13 жовтня 2021 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказував, що між ним та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», 04 грудня 2007 року було укладено кредитний договір № 47/МК/2007-840 про надання споживчого кредиту у сумі 42500 доларів США. Виконання зобов`язань за договором кредиту забезпечено договором поруки № 47/1 від 04 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_2 , а також договором іпотеки від 04 грудня 2007 року, зареєстрованим в реєстрі за № 7684, за умовами якого ОСОБА_2 передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

19.04.2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору, який відповідно до рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2013 року у справі № 684/233/13-ц є неукладеним.

Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 вересня 2013 року в справі № 684/425/13-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у сумі 42309,16 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні становить 338177,16 грн., пеню в сумі 3 562,48 грн. та штраф у сумі 3823,56 грн.

Ухвалою Старосинявського районного суду від 13.10.2020 року у справі №684/425/13-ц замінено стягувача Банк на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Галицька фінансова компанія» по виконанню рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області.

В порушення частини другої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168, банк під час укладання кредитного договору не надав позивачеві як споживачу усього обсягу інформації про сукупну вартість кредиту (реальну процентну ставку та абсолютне подорожчання кредиту), не надав детального розпису загальної вартості кредиту та необхідного обсягу інформації про кредитні умови, що зумовило неможливість позивача реально оцінити суму переплати по кредитному договору та доцільність його отримання.

Висновком експерта Скрипник М.І. №30-07-2021 від 30.07.2021 року підтверджується введення позивача банком в оману - сукупна вартість кредиту, реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення кредитного договору не визначені, відсутні відповідні додатки до кредитного договору; реальна процентна ставка на момент укладення кредитного договору складає 15,50 % та є вищою від визначеної договором (14,40%); абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення кредитного договору складає 25393,88 дол. США; в умовах кредитного договору не зазначено детального розпису загальної вартості кредиту для споживача на момент укладення договору, що було передбачено ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; не зазначено в умовах кредиту всього обсягу інформації про кредитні умови, що передбачена ч. 2 ст. 11 ЗакрнуУкраїни «Про захист прав споживачів» та п. 2.1 постанови Правління НБУ №168 від 10.05.2007 року; розмір платежів окремо за тілом кредиту та відсотками протягом всього періоду користування кредитом не узгоджуються з розмірами платежів, розрахованих з умов кредитного договору.

Вважає, що кредитний договір укладено з використанням елементів нечесної підприємницької практики, під впливом обману - договір містить несправедливі для позивача умови, які суперечать принципу добросовісності, що має наслідком істотний дисбаланс договірних прав і обов`язків на погіршення його становища.

Він зазнав майнової шкоди, оскільки сплачені кошти надходили не на погашення основної суми боргу, а на сплату відсотків за користування кредитом, штрафні санкції та неустойку. Сума майнової шкоди, як вважає позивач, становить 34807,19 доларів США.

З цих підстав просив визнати недійсним кредитний договір №47/МК/2007-840 від 04.12.2007 року.

Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. На його думку, суд безпідставно не взяв його до уваги висновок судової економічної експертизи, яким встановлено суперечливі та неузгоджені дані щодо відсоткової ставки та щомісячних платежів, а також невідповідність встановленої процентної ставки реальній процентній ставці. Суд не взяв до уваги доводи позивача щодо нечесної підприємницької практики відповідача, що призвело до наявного істотного дисбалансу прав та обов`язків між відповідачем та ОСОБА_1 , завдання матеріальної шкоди позивачу. Нечесна підприємницька практика відповідача виражається у введенні позивача в оману, що підтверджується висновком експерта.

ОСОБА_1 ініціював спір про недійсність кредитного договору з метою захисту своїх цивільних прав та інтересів як споживача фінансових послуг, а не з метою ухилення від виконання зобов`язань. Крім того, він виплатив на користь відповідача 34807,19 дол. США.

Апелянт, відповідачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені у відповідності з вимогами ст. 128 ЦПК України.

Представник апелянта надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності апелянта та його представника, підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 04 грудня 2007 року між позивачем та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Надра», був укладений кредитний договір № 47/МК/2007-840, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 42 500 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, зазначених у договорі. Кінцевою датою погашення кредиту встановлено 02 грудня 2014 року.

За користування кредитними коштами встановлена процентна ставка у розмірі 14,4 % річних, а у випадку прострочення виконання зобов`язання позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 28,8 % річних. Договір містить також положення щодо повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, які здійснюються на зазначений у кредитному договорі рахунок згідно з Графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід`ємною частиною договору (ас.17-20).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком і ОСОБА_3 був укладений договір поруки від 04 грудня 2007 року № 47/1, а також договір іпотеки від 04 грудня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 7684, за яким вона передала в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

19 квітня 2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір про внесення змін та доповнень до Кредитного договору, відповідно до якого кредитний договір та графік повернення кредиту та сплати відсотків викладено в новій редакції, а також, внаслідок цього між відповідачем та ОСОБА_2 було укладено Договір про внесення змін та доповнень № 1 до договору поруки № 47/1 від 04 грудня 2007 року та Договір про внесення змін та доповнень до договору іпотеки від 04 грудня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 7684.

Відповідно до рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2013 року у справі № 684/233/13-ц договір про внесення змін та доповнень до Кредитного договору є неукладеним, тому чинними залишаються попередні редакції зазначених договорів.

19 квітня 2012 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 47/МК/2007-840 від 19 квітня 2012 року, якою передбачено, серед інших умов, збільшення терміну загальної та спеціальної позовної давності до 20 років.

Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 вересня 2013 року в справі № 684/425/13-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором у сумі 42309,16 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют становить 338177,16 грн., пеню в сумі 3562,48 грн. та штраф у сумі 3823,56 грн.

Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2020 року у справі № 684/425/13-ц стягувача у виконавчому провадженні з виконання зазначеного рішення суду замінено на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Галицька фінансова компанія».

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з недоведеності того, що оспорюваний кредитний договір здійснено з використанням нечесної підприємницької практики (обману споживача), що умови договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності внаслідок істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків, тому відсутні підстави для визнання недійсним кредитного договору.

Так, за змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частинами першою-третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на момент укладення спірного договору (далі - Закон № 1023-12) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі, зокрема, про кредитні умови, наявні форми кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту; варіанти повернення кредиту.

В матеріалах справи дійсно відсутні дані щодо повідомлення позивача як споживача у письмовій формі перед укладенням договору про надання споживчого кредиту про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, кредитні умови, наявні форми кредитування та варіанти повернення кредиту.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-12 у разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Суд першої інстанції правильно вказав, що за статями 15, 23 цього Закону ненадання споживачу такої інформації не має наслідком недійсність укладеного кредитного договору.

За змістом частини 5 статті 11, частин 1, 2 5, 7 статті 18 Закону № 1023 (у тій же редакції) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону № 1023-12 нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що банк свідомо ввів його в оману щодо реальної процентної ставки по кредитному договору (фактична ставка 15,59 %, тоді як у договорі - 14,40 %), не зазначив сукупної вартості кредиту з її складовими, тому умови договору є несправедливими, а відтак, наявні підстави для визнання угоди недійсною.

Суд першої інстанції відповідно до ст. 89 ЦПК України дав належну оцінку висновку експертного дослідження від 30.07.2021 року № 30-07-2021 і обґрунтовано відхилив цей доказ, на який посилався позивач на підтвердження вказаних ним обставин.

Так, висновок експерта про те, що реальна процентна ставка за кредитним договором №47/МК/2007-840 від 04.12.2007 року складає 15,59 %, та є вищою від визначеної договором процентної ставки за користування кредитом, є необґрунтованим і суперечить іншому висновку експерта, що абсолютне значення подорожчання кредиту складає 25440,18 доларів США (за умовами договору - 25393,88 доларів США). Так, виходячи з процентної ставки 15,59 % абсолютне подорожчання кредиту в сумі 42500 доларів США складало б за майже 6 років кредитування близько 39700 доларів США, а не 25440,18 доларів, як стверджує експерт. Водночас кредитним договором не передбачено жодних умов щодо сплати додаткових комісій, інших супутніх платежів за кредитом, які могли б вплинути на збільшення реальної процентної ставки проти вказаної в договорі.

В свою чергу висновки експерта щодо неправильного розрахунку відсотків за користування кредитом суперечать рішенню Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 вересня 2013 року в справі № 684/425/13-ц, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором у сумі 42309,16 доларів США, в тому числі заборгованість по відсотках 5572,97 доларів США, розраховану відповідно до умов договору.

Питання належного чи неналежного оформлення в кредитному договорі інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту та їх узгодженість з нормами Закону № 1023-12 та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість взагалі не належить до компетенції експерта, оскільки є правовим питанням і не потребує знань у сфері іншій, ніж право. Відтак висновки експертного дослідження з цього питання є безпідставними і не можуть бути прийняті до уваги.

Апелянтом не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження введення його в оману щодо обставин, які впливали на вчинення ним оспорюваного правочину.

Під час укладення оспорюваного договору сторони в порядку статті 638 ЦК України узгодили всі істотні умови цього правочину та підтвердили свою згоду підписами у договорі.

Відповідно до п. 4.1.2.1 кредитного договору №47/МК/2007-840 від 04.12.2007 року починаючи з дати надання кредиту відсотки за користування кредитом встановлюються у розмірі 14,4 % річних, виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці, рік дорівнює 360 дням. Позичальник повинен сплачувати відсотки за користування кредитом згідно з графіком.

Згідно графіку кредиту та сплати відсотків до кредитного договору №47/МК/2007-840 від 04.12.2007 року сукупна вартість кредиту становить 67893,88 грн., сплата відсотків (абсолютне значення подорожчання кредиту) - 25393,88 грн.

Наведене цілком спростовує доводи апелянта про відсутність в кредитному договорі умов кредитування, інформації про сукупну вартість кредиту.

Відтак суд першої інстанції правильно констатував, що спірний кредитний договір містить повну інформацію про наданий кредит, підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі, про що свідчить не лише підписання договору, а й подальші дії позичальника, який протягом тривалого часу виконував взяті на себе зобов`язання, не заперечуючи проти розміру відсоткової ставки та розміру кредитної заборгованості.

Підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 погодився з метою використання кредиту та встановленими умовами, в подальшому погашав кредитну заборгованість протягом тривалого часу, та не звертався до банку з приводу роз`яснень положень договору чи надання іншої інформації з приводу виконання зобов`язань, не заявляв жодних претензій з приводу того, що йому незрозумілі умови кредитного договору.

За цих обставин обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання кредитного договору недійсним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 січня 2022 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко