ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2707/21 Номер провадження 22-з/814/51/22 Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
16 травня 2022 року м. Полтава
Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.,
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції питання постановлення додаткового рішення за заявою адвоката Малофеєва Артема Івановича, представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди, третя особа: Полтавська обласна організація Всеукраїнської професійної спілки працівників Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким:
- визнати незаконним та скасувати наказ АТ КБ «ПриватБанк» за № Э.DN-УВ-2021-7108022-п від 30.07.2021 року про звільнення ОСОБА_1 ;
- поновити ОСОБА_1 на роботі в АТ КБ «ПриватБанк» на посаді головного юрисконсульта Відділу правового забезпечення Центрального макрорегіонального управління;
- стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;
- стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн та судові витрати.
Заявлені вимоги мотивовані тим, що звільнення на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України відбулося з порушенням вимог закону, а саме роботодавець не виконав вимог ст.42, ст.49-2 КЗпП України, адже замість пропозиції переведення на посади в новоутворених структурах йому запропонували прийняти участь у конкурсі на ці посади на загальних підставах, без врахування його стажу роботи, кваліфікації, тощо. Окрім того, роботодавець не дотримався вимог закону про отримання згоди профспілкової організації на звільнення.
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 28 січня 2022 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» задоволено в повному обсязі:

визнано незаконним та скасовано наказ АТ КБ «ПриватБанк» № Э.DN-УВ-2021-7108022-п від 30.07.2021 року про звільнення ОСОБА_1 ;

поновлено ОСОБА_1 на роботі в АТ КБ «ПриватБанк» на посаді головного юрисконсульта Відділу правового забезпечення Центрального макрорегіонального управління;

рішення суду в частині поновлення на роботі незаконно звільненого, ОСОБА_1 допущено до негайного виконання відповідно п.4 ч.1 ст.430 ЦПК України;

стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 118 228,75 грн;

рішення суду в частині стягнення заробітної плати в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання відповідно п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України;

стягнуто з АТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн;

стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 11 816,00 грн, які складаються з витрат на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн та 1 816,00 грн - судовий збір.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2022 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 січня 2022 року залишено без змін.

Під час апеляційного перегляду рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 січня 2022 року ОСОБА_1 відповідно до ст. 360 ЦПК України подано відзив на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк», в якому прохав відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін та стягнути витрати позивача на правничу допомогу, понесені ним під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі 5000 грн.(т.2 а.с.158-168)

Як вбачається з постанови Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2022 року, колегією суддів рішення суду першої інстанції залишено без змін однак не вирішено питання судових витрат понесених ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення в разі не вирішення судом питання про судові витрати.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Сталою судовою практикою Верховного Суду сформована правова позиція про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року (справа № 757/47925/15-ц), від 20 червня 2018 року (справа № 127/1284/14-ц), від 27 червня 2018 року (справа №554/9348/15-ц), від 25 липня 2018 року (справа № 522/4198/17-ц), від 15 квітня 2020 року (справа № 199/3939/18-ц), від 09 червня 2020 року (справа № 466/9758/16-ц).

Отже, сторона по справі у підтвердження понесених витрат на правничу допомогу має надати суду в обов`язковому порядку документ, що посвідчує сплату коштів за надані послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у справі надавалася позивачу на підставі договору № 30/03 про надання правничої допомоги (т.2 а.с.169-170) та ордеру про надання правничої правової допомоги№ 1069515 (т.2 а.с.173)

У підтвердження витрат на правничу допомогу суду надано: копію договору № 30/03 про надання правничої допомоги (т.2 а.с.169-170), ордер про надання правничої правової допомоги № 1069515 (т.2 а.с.173), квитанцію про оплату виконаних адвокатом робіт від 07.04.2022 року на суму 5000 грн.(т.2 а.с.171), звіт № 30/03 про виконані адвокатом роботи (надані послуги) та час, витрачений на їх реалізацію, а також розмір коштів, що підлягає сплаті за них клієнтом на суму 5000 грн.(т.2 а.с.172)

Отже, на підтвердження витрат на правничу допомогу адвокатом Малофеєвим А.І. надані відповідні та належні докази.

Разом з тим, слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, у квитанції про оплату виконаних робіт адвокатом зазначено, що вартість виконаних робіт у розмірі 5000 грн складається з підготовки, написання, подання відзиву на апеляційну скаргу, супровід справи у суді апеляційної інстанції (т.2 а.с.171)

Однак, під час апеляційного перегляду справи, адвокатом Малофеєвим А.І. виготовлено та подано до суду відзив на апеляційну скаргу (т.2 а.с.158-168), 20.04.2022 року під час слухання справи в судовому засіданні був присутній лише ОСОБА_1 без свого представника (т.2 а.с.186-189).

Таким чином, з урахуванням доводів клопотання адвоката Малофеєва А.І., колегія суддів приходить до висновку, що заявлена сума витрат на правничу допомогу є не співмірною зі складністю справи та самим звітом про виконані роботи, а 2000 грн буде достатнім та співмірним зі складністю справи.

Керуючись ст.136, ст.141, ст.270 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Заяву адвоката Малофеєва Артема Івановича, представника ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди, третя особа: Полтавська обласна організація Всеукраїнської професійної спілки працівників Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити частково.

Стягнути із з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (місцезнаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , адреса для листування 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) витрати понесені останнім на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного її тексту шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст додаткової постанови виготовлено 16 травня 2022 року.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов