Ухвала

Іменем України

17 січня 2022 року

м. Київ

справа № 363/3399/21

провадження № 61-21502ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та Гроші» на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 16 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ваканда», Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та Гроші», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелков Денис Михайлович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила: визнати недійсним договір купівлі-продажу № 179 від 14 липня 2021 року, укладений між ТОВ «Ваканда» та ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д. М.; скасувати рішення про державну реєстрацію права приватної власності та їх обтяжень (із відкриттям розділу) індексний номер: 59268916 від 14 липня 2021 року 15:37:35, внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д. М.; виключити запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 59268916 від 14 липня 2021 року 15:37:35, права власності на об`єкт нерухомості, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Юридична компанія «Право та гроші».

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила:

- накласти арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 47,9 кв.м, житловою площею - 25,6 кв.м, та належить на праві власності ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші»;

- заборонити будь-яким третім особам, у тому числі представникам ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші», вчиняти будь-які дії щодо проникнення до квартири АДРЕСА_1 , загальною площею - 47,9 кв.м, житловою площею - 25,6 кв.м;

- заборонити будь-яким третім особам, у тому числі представникам ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші», проводити ремонтні роботи, реконструкцію, перепланування, здавати в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, укладати договори застави (іпотеки) або іншим способом передавати третім особам у платне або безоплатне користування квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею - 47,9 кв.м, житловою площею - 25,6 кв.м;

- заборонити будь-яким третім особам реєструватися в квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею - 47,9 кв.м, житловою площею - 25,6 кв.м.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 14 липня 2021 року, визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на майно. Квартира, яка є предметом оспорюваного договору купівлі-продажу, перебувала в іпотеці на підставі договору іпотеки від 06 лютого 2007 року, як забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. 20 липня 2021 року позивачці стало відомо, що 14 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д. М. проведено державну реєстрацію нерухомого майно шляхом підписання договору купівлі-продажу квартири серія та номер 179, між поточним іпотекодержателем ТОВ «Ваканда» та ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші». У ОСОБА_1 є підстави вважати, що до ухвалення рішення у даній справі ТОВ «ЮК «Право та Гроші» може відчужити квартиру, що отримана на підставі правочину, який наразі оскаржується у судовому порядку. У зв`язку з цим, належним видом забезпечення позову у даному випадку буде накладення арешту на квартиру та заборона вчиняти дії відносно неї.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 47.9 кв.м, житловою площею - 25,6 кв.м, та належить на праві власності ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші», до набрання рішенням суду у цивільній справі № 363/3399/21 законної сили.

У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що в спірних відносинах існує ризик утруднення та унеможливлення виконання рішення у разі задоволення судом позовних вимог, оскільки спір виник щодо вищезазначеної квартири.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 16 серпня 2021 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а підстави для її скасування - відсутні.

29 грудня 2021 року ТОВ «ЮК «Право та Гроші» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 16 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року у вказаній справі.

В касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржені судові рішення в частині задоволення заяви про накладення арешту на спірну квартиру та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви в цій частині. В іншій частині - рішення залишити без змін.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки всім доводам учасників справи, неповно з`ясовано фактичні обставини справи, що призвело до ухвалення судових рішень з порушенням норм процесуального права. Заявник вказує, що застосований вид забезпечення позову не відповідає позовним вимогам, що, в свою чергу, порушує вимоги про забезпечення збалансованості інтересів сторін, та не є співмірним із позовними вимогами. Такий спосіб забезпечення позову, як накладення арешту на майно, має матеріальний характер і має застосовуватись лише для забезпечення позовних вимог майнового характеру, однак предметом даної справи є вимоги позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування реєстрації вказаного договору. Вказує, що позивач не надала доказів на підтвердження існування реальної небезпеки заподіянню шкоди її правам, свободам та інтересам, що унеможливлювало їх захист без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Ваканда», ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелков Д. М., у якому просить суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу № 179 від 14 липня 2021 року, укладений між ТОВ «Ваканда» та ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д. М.; скасувати рішення про державну реєстрацію права приватної власності та їх обтяжень (із відкриттям розділу) індексний номер: 59268916 від 14 липня 2021 року 15:37:35, внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д. М. та виключити запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 59268916 від 14 липня 2021 року 15:37:35, права власності на об`єкт нерухомості, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , з ТОВ «Юридична компанія «Право та гроші», слід виключити з Державної реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державної реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкт нерухомого майна; витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Д. М. договір купівлі-продажу від 14 липня 2021 року № 179 квартири, укладений ТОВ «Ваканда» та ТОВ «ЮК «Право та Гроші»; витребувати у відповідача ТОВ «Ваканда» копію договору відступлення права вимоги за Іпотечним договором від 08 жовтня 2019 року між ТОВ «ФК «Арагон» та ТОВ «Ваканда».

Суди встановили, що 06 лютого 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено Кредитний договір № 12-07-И/16 та Іпотечний договір від 06 лютого 2007 року як забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором.

02 квітня 2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Арагон» було укладено Договір № 8 про відступлення прав вимоги. Передумовою укладення вказаного Договору були результати відкритих торгів (аукціону), оформлений протоколом електронних торгів № UA-EA-2019-02-05-000005-b від 11 березня 2019 року.

08 жовтня 2020 року згідно Договору про відступлення права вимоги за Іпотечним договором, серія та номер 5434, ТОВ «ФК «Арагон», замінено на поточного Іпотекодержателя ТОВ «Ваканда».

14 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д. М. проведено державну реєстрацію нерухоме майно шляхом підписання договору купівлі-продажу квартири серія та номер 179, між поточним Іпотекодержателем ТОВ «Ваканда» та ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші».

Із заяви про забезпечення позову та позовної заяви вбачається, що предметом позову є визнання недійсним договору купівлі-продажу від 14 квітня 2021 року та визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності, який оскаржується позивачем. При цьому позивач посилається на те, що визнання договору купівлі-продажу № 179 від 14 липня 2021 року, який він оскаржує, може утруднити захист та відновлення його права у разі задоволення позову.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною першою статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Серед видів забезпечення позову є: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладення арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; інші заходи у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною першою статті 150 цього Кодексу, а також забезпечити позов іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема,

з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом

в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Встановивши, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суди попередніх інстанцій, дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви та наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

При цьому суди виходили з існування реальної загрози того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити в майбутньому виконання рішення суду у випадку задоволення позову, а тому вжиття заходів забезпечення позову забезпечить фактичне виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому накладення арешту на нерухоме майно до ухвалення рішення у справі не порушує законні права та інтереси власника.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та Гроші» на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 16 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ваканда», Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та Гроші», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелков Денис Михайлович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко
А. Ю. Зайцев
М. Ю. Тітов