Справа №487/2560/20
Провадження №22-ц/812/299/22
У Х В А Л А

11 січня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі судді Кушнірової Т.Б. вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 січня 2022 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення цього ж суду від 05 серпня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 січня 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення цього ж суду від 05 серпня 2021 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав до Миколаївського апеляційного суду, через систему «Електронний суд», апеляційну скаргу, яка зареєстрована 10 січня 2022 року.

До апеляційної скарги додане клопотання датоване 28 грудня 2021 року, в якому ОСОБА_1 просив звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на те, що перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки не працює та не має доходу.

На підтвердження цих обставин надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 30 грудня 2021 року, згідно яких сума доходу заявника за 3 квартал 2020 року склала 400 грн, а розмір доходу за 2021 р. не зазначений.

Згідно ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити, розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно п. 1 ч. 1 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вищезазначена норма закріплює дискреційне право, а не обов`язок суду відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати. Його реалізація не може призводити до порушення принципу процесуального рівноправ`я сторін та знаходиться в безпосередній залежності від доведеності за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів обставин щодо того, що скрутне майнове становище особи не дозволяє їй сплатити судовий збір у встановленому чинним законодавством розмірі. З метою недопущення зловживання процесуальними правами суд має враховувати: предмет спору, наявність у особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, рахунків в банківських та інших фінансових установах та можливість розпорядження ними, вік особи та її працездатність, склад сім`ї та наявність утриманців тощо.

Пунктом 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати» судам роз`яснено, що судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадку їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

У зв`язку з цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Слід зазначити, що звільнення від сплати судового збору вирішується судом окремо у кожній справі на підставі наданих заявником доказів на підтвердження підстав звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і надати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору в установленому законодавством порядку і розмірі.

Обставини, зазначені ОСОБА_1 у клопотанні, не є безумовною підставою для звільнення його від сплати судового збору, оскільки не характеризують майновий стан заявника та не свідчать про наявність умов, які відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Відомість з Державного реєстру фізичних осіб платників податків від 30 грудня 2021 року, не є достатнім доказом, який у повній мірі характеризує скрутний майновий стан заявника.

Доказів щодо непрацездатності ОСОБА_1 , а також іншої інформації, яка б дозволила об`єктивно оцінити його майновий стан (зокрема, щодо наявності чи відсутності нерухомого майна і транспортних засобів, наявності депозитів, акцій, активів у фінансових установах, документів про відсутність доходів членів сім`ї, відсутність чи наявність соціальної допомоги, інших джерел доходів) та дійти висновку про неможливість сплати судового збору, у клопотанні та доданих до нього документах не міститься.

Таким чином, у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору слід відмовити.

Відмова у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Констатація скрутного матеріального становища без надання доказів на підтвердження цих обставин не може вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, що узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої, судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», який набрав чинності з 01 листопада 2011 року, із змінами та доповненнями станом на час подачі апеляційної скарги, судовий збір за подачу апеляційної скарги фізичною собою на ухвалу суду складає 0,2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, розмір судового збору повинен становити 496 грн 20 коп., який необхідно сплатити апелянту.

Крім того, ст. 356 ЦПК України визначено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги.

Відповідно до п.п. 3, 5, 7 частини другої статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі крім іншого, повинно зазначатися повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необгрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо ); клопотання особи, яка подала скаргу.

В порушення вказаної норми Закону, в апеляційній скарзі не зазначено найменування усіх учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

З її тексту вбачається, що заявник просить визнати незаконною ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 січня 2022 року та констатує, що вона перешкоджає доступу до правосуддя, при цьому не зазначає в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість прийнятого судового рішення.

Також, апеляційна скарга не містить клопотання, що просить заявник зробити з оскаржуваним судовим рішенням, відповідно до повноважень суду апеляційної інстанції, визначених статтею 374 ЦПК України.

Згідно ч. 7 ст. 43 ЦПК України, у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій доданих до суду документів.

Убачається, що до своєї апеляційної скарги, поданої в електронній формі засобами системи «Електронний суд», заявником не додано доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій доданих до суду документів, зокрема копії апеляційної скарги з додатками.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з наданням відповідного строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір»,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 січня 2022 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 січня 2022 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення цього ж суду від 05 серпня 2021 року залишити без руху.

У строк, що не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії даної ухвали, ОСОБА_1 запропонувати:

- надати апеляційну скаргу, форма і зміст якої відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України;

-виконати вимоги ч. 7 ст. 43 ЦПК України;

- сплатити 496 грн 20 коп. судового збору на зазначений нижче рахунок. Оригінал квитанції про сплату вказаної суми надати до Миколаївського апеляційного суду.

Реквізити рахунку для сплати судового збору:

Отримувач коштів: Миколаїв. ГУК/тг м. Миколаїв/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37992030

Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA0014478

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Миколаївський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Роз`яснити, що у випадку не виконання вказаних недоліків у зазначений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута особі, яка її подала.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.Б. Кушнірова