КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 361/9192/20

номер провадження №22-ц/824/5511/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «УВК Україна» Туліної Дар`ї Костянтинівни

на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2021 року /суддя Василишин В.О./

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «УВК Україна» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ № 453-к від 16 листопада 2020 року товариства з обмеженою відповідальністю «УВК Україна» про звільнення його з посади старшого комплектувальника відділу «склад»; поновити його на посаді старшого комплектувальника відділу «склад» товариства з обмеженою відповідальністю «УВК Україна» з дати звільнення; стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «УВК Україна» на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу пов`язаного із незаконним звільненням за період з 16 листопада 2020 року по день постановлення судового рішення, стягнути моральну шкоду у розмірі - 10 000 грн. 00 коп. та понесені витрати на правничу допомогу.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2021 року позов задоволено частково. Визнано незаконним й скасовано наказ директора ТОВ «УВК Україна» від 16 листопада 2020 року № 453к «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді старшого комплектувальника відділу Склад ТОВ «УВК Україна» з 17 листопада 2020 року. Стягнуто з ТОВ «УВК Україна» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 листопада 2020 року по 05 листопада 2021 року в розмірі - 48 576 грн. 66 коп. без врахування податків, зборів та обов`язкових платежів, на відшкодування моральної шкоди - 2 000 грн. 00 коп. Стягнуто з ТОВ «УВК Україна» на користь держави судовий збір у розмірі - 3 363 грн. 00 коп. У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено./а.с. 146-154/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ТОВ «УВК Україна» Туліна Д.К. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що до керівництва ТОВ «УВК Україна» неодноразово надходили колективні скарги (доповідні записки) щодо поведінки позивача та невиконання ним посадових обов`язків. Складання будь-яких додаткових Актів по фактам, викладеним у доповідних записках, трудовим законодавством не передбачено. Не враховано судом першої інстанції і те, що представниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП щодо позивача у зв`язку з порушенням ним громадського порядку, агресивної поведінки, нецензурної лайки на робочому місці. Закрите провадження у справі постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09.03.2021 р. у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення не спростовує факту агресивної та непристойної поведінки позивача, а лише вказує на відсутність у його діях, що були вчинені стосовно ОСОБА_2 - завідувача складу, суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення. Наголошувала, що для підтвердження факту порушення трудової дисципліни трудовим законодавством не вимагається наявність чи відсутність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, яка набрала законної сили. Факт порушення в даній справі підтверджується Актом дисциплінарного порушення від 13.11.2020 р., складеного комісією при проведенні службового розслідування у зв`язку з дисциплінарним порушенням позивача, в якому комісія зафіксувала, що позивач покидає своє робоче місце і не виконує посадові обов`язки, здійснює погрози співробітникам, поводить себе агресивно. Твердження суду першої інстанції про те, що у трудових обов`язках із відповідачем позивач перебував з липня 2020 року, однак фіксація порушень Правил внутрішнього трудового розпорядку стала здійснюватися лише за тиждень, що передував оголошенню догани та звільненню, не узгоджується з вимогами законодавства та жодним чином не підтверджує «штучність» дій відповідача. Таким чином, вказувала, що висновки, викладені судом першої інстанції, не відповідають обставинам справи, а звільнення позивача було проведено відповідачем з дотриманням законодавства про працю України, відповідно підстав для задоволення позовну та поновлення його на роботі - немає.

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.

Відповідно до даних системи АСЕД «Апеляція» після 24.02.2022 р. жодних клопотань від сторін не надходило.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що на підставі наказу № 84к від 17 липня 2020 року ОСОБА_1 прийнято на роботу у ТОВ «УВК Україна» на посаду старшого комплектувальника відділу складу з 20 липня 2020 року з посадовим окладом 6 000 грн. 00 коп. на місяць з випробувальним терміном один місяць.

17 липня 2020 року ОСОБА_1 ознайомився із наказом про прийняття на роботу, а також умовами праці, Правилами внутрішнього трудового розпорядку, та Правилами техніки безпеки, про що свідчить його особистий підпис.

Також встановлено, що 09 та 10 листопада 2020 року комірник ОСОБА_3 на ім`я директора ТОВ «УВК Україна» написав доповідні записки, згідно із якими комплектувальник ОСОБА_1 не виконує свої посадові обов`язки, а лише присутній на робочому місці, постійно конфліктує зі всіма співробітниками. У грубій формі спілкувався з представниками клієнта ТОВ «Омега». Причина конфлікту: заважає працювати, на зауваження реагує агресивно та спілкується лише у грубій формі.

11 листопада 2020 року фахівець з безпеки ТОВ «Омега» повідомив уповноваженим особам ТОВ «УВК Україна» про виявлення працівника ТОВ «УВК Україна» ОСОБА_1 у кабінеті, який не є його робочим місцем, а також знаходження у приміщенні іншої організації та чинення своєю присутністю перешкод у роботі операторів.

11 листопада 2020 року до керівництва ТОВ «УВК Україна» надійшла колективна доповідна записка, що протягом робочого дня ОСОБА_1 конфліктує з колегами та із працівниками компанії-клієнта, більшість часу проводить не на робочому місці, постійно у руках тримає телефон, щось знімає фотографує, з кимось розмовляє, на зауваження реагує лише агресією і погрозами. У зв`язку із такою поведінкою просить звільнити ОСОБА_1 з роботи.

12 листопада 2020 року ОСОБА_1 написав пояснення щодо перебування 11 листопада 2020 року не на робочому місці, у приміщенні ТОВ «Омега».

Відповідно до наказу ТОВ «УВК Україна» № 1211/20к-тм від 12 листопада 2020 року ОСОБА_1 , старшому комплектувальнику відділу «склад», за порушення пунктів 3.1.2, 3.1.3, 3.1.4, 3.18, 3.1.11 Правил внутрішнього трудового розпорядку оголошено догану. Підставою для винесення даного наказу стала доповідна записка начальника служби безпеки Імаєва А.С. від 12 листопада 2020 року, колективна записка від 11 листопада 2020 року та акт про відмову надавати пояснення ОСОБА_1 .

Згідно із актом від 12 листопада 2020 року ОСОБА_1 у присутності директора з управління персоналом, завідувача складу та начальника управління складської логістики 12 листопада 2020 року ознайомився із текстом наказу «Про оголошення догани ОСОБА_1 » від 12 листопада 2020 року № 1211/20к/тм, але відмовився проставити підпис.

13 листопада 2020 року начальник служби безпеки ТОВ «УВК Україна» написав докладну записку про отримання 13 жовтня 2020 року на електронну пошту листа від фахівця з безпеки ТОВ «Омега», ОСОБА_5 з інформуванням про те, що працівник ОСОБА_1 зайшов до кабінету ТОВ «Омега» ображав його та погрожував діями.

Цього ж дня звернувся із доповідною запискою до керівництва ТОВ «УВК Україна» завідувач складу ОСОБА_2 про неналежну поведінку ОСОБА_1 на робочому місці, невиконання покладених на нього обов`язків, агресивну поведінку та конфлікт з працівниками компанії.

На підставі наказу № 10 від 13 листопада 2020 року по ТОВ «УВК Україна» наказано створити комісію щодо проведення службового розслідування по факту дисциплінарного порушення та до 17 год. 00 хв. 13 листопада 2020 року подати на затвердження акт розслідування даного інциденту.

За результатами проведеного розслідування комісією складено акт дисциплінарного порушення від 13 листопада 2020 року, згідно із яким встановлено, що ОСОБА_1 систематично без поважних причин покидає своє робоче місце, погрожує співробітникам, веде себе агресивно, не виконує службові обов`язки. 13 листопада 2020 року у зв`язку із агресивною поведінкою ОСОБА_1 викликано поліцію. Рекомендовано притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за пунктом 3 статті 40 КЗпП України.

Зі змісту оскаржуваного наказу про звільнення від 16 листопада 2020 року вбачається, що підставою для його прийняття стали доповідні: ОСОБА_3 від 09 та 10 листопада 2020 року, завідувача складу ОСОБА_2 від 13 листопада 2020 року, начальника служби безпеки Імаєва А.С. від 13 листопада 2020 року; акти дисциплінарного порушення від 13 листопада 2020 року.

Відповідно до наказу № 453к від 16 листопада 2020 року позивача звільнено із займаної посади за систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених Правилами внутрішнього трудового розпорядку згідно із пунктом 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України з виплатою компенсації за 8 днів невикористаної щорічної основної відпустки за період з 20 липня 2020 року по 16 листопада 2020 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами ст. 43 Конституції України яка регламентує, що кожен має право на працю; ст. КЗпП України про те, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір; ч. 1 ст. 147 КЗпП України яка вказує, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення; ст. 149 КЗпП України про те, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення; постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року в справі № 572/1644/17-ц (провадження № 61-42575св18) в якій зроблено висновок, що «порушенням трудової дисципліни визнається невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, тобто для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності»; ч. 1 ст. 23 ЦК України якою передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та порядком відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин, визначеним ст. 237-1 КЗпП України.

Судом першої інстанції наголошено, що дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Так, перш ніж винести працівникові догану чи звільнити його роботодавець повинен отримати від нього письмові пояснення з приводу вчиненого дисциплінарного правопорушення. Якщо на підставі такого пояснення працівника роботодавець дійде висновку, що дисциплінарний проступок дійсно мав місце і відсутні будь-які обставини, які можна було б вважати такими, що виключають притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, то роботодавець видає наказ (розпорядження) про застосування дисциплінарного стягнення.

Згідно з вимогами пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Таким чином, звільнення на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України є законним у тому випадку, коли наявні одночасно ознаки невиконання працівником своїх трудових обов`язків без поважних причин, систематичність такого невиконання та попереднє застосування заходів дисциплінарного чи громадського стягнення до цього працівника.

Так, звільненню позивача із займаної посади передувало оголошення йому догани. Оголошуючи догану ОСОБА_1 на підставі наказу від 12 листопада 2020 року відповідач послався на порушення ним пунктів 3.1.2, 3.1.3, 3.1.4, 3.1.8, 3.1.11 Правил внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до пунктів 3.1.2, 3.1.3, 3.1.4, 3.1.8, 3.1.11 Правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених наказом директора ТОВ «УВК Україна» від 01 липня 2015 року № 01/01-15, працівник підприємства зобов`язаний почати роботу відповідно до режиму роботи, встановленого на підприємстві; виконувати своєчасно і у повному обсязі робочі завдання (функціональні обов`язки), забезпечувати необхідну якість виконуваних робіт; виконувати накази та розпорядження директора підприємства, безпосередніх керівників, внутрішні положення, інструкції та інші локальні нормативні акти підприємства, дотримуватися встановленого порядку зберігання комерційної таємниці та конфіденційної інформації, матеріальних цінностей і документів, уважно ставитися до колег, сприяти формуванню нормального психологічного мікроклімату в колективі.

Із доповідних записок комірника ОСОБА_3 від 09 та 10 листопада 2020 року, адресованих керівництву ТОВ «УВК Україна» вбачається, що ОСОБА_1 не виконує свої посадові обов`язки, конфліктує з працівниками на зауваження не реагує.

Водночас, ОСОБА_3 є комірником, доказів, які б свідчили про те, що позивач перебуває у його безпосередньому підпорядкуванні до суду не надано, як і наявності у комірника права щодо оцінки належності виконання позивачем посадових обов`язків.

Відповідно до колективної доповідної записки від 11 листопада 2020 року ОСОБА_1 конфліктує з колегами, працівниками компанії-клієнта, більшість часу проводить не на робочому місці, не виконує своїх робочих завдань, що поставлені йому безпосереднім керівником. По даним фактам складені акти є доповідні від працівників компанії, скарги від клієнта. При цьому будь-яких актів по факту, викладених у колективній доповідній записці порушень до суду не надано, крім доповідних комірника. Наявність конфліктних моментів та відсутності позивача на робочому місці ніким не зафіксована. Доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 не виконує, покладені на нього посадові обов`язки та накази керівника, до суду також не надано. У листі фахівця з безпеки ТОВ «Омега» від 11 листопада 2020 року зазначено, що о 15 год. 45 хв.11 листопада 2020 року ОСОБА_1 перебував у кабінеті, який не є його робочим місцем та заважав працівникам ТОВ «Омега» виконувати обов`язки, такі випадки не є поодинокими. Разом з тим, попередні відвідування ОСОБА_1 приміщення офісу ТОВ «Омега» взагалі зафіксовані не були. У трудових обов`язках із відповідачем позивач перебував з липня 2020 року, однак фіксація порушень Правил внутрішнього трудового розпорядку стала здійснюватися лише за тиждень, що перебував оголошенню догани та звільненню.

По факту перебування на території ТОВ «Омега» ОСОБА_1 12 листопада 2020 року написав пояснення, разом з тим, у наказі про оголошення догани від 12 листопада 2020 року зазначено підставою, акт про відмову ОСОБА_1 надавати пояснення. Вказаний акт у матеріалах справи відсутній, що ставить під сумнів факт його існування взагалі.

З огляду на викладені обставини, судом першої інстанції при розгляді даної справи по суті обґрунтовано не встановлено факту порушення ОСОБА_1 вищевказаних пунктів Правил внутрішнього трудового розпорядку. Таким чином, стягнення у вигляді догани накладено на позивача неправомірно та не може входити у систему для звільнення, оскільки лише правомірно накладені стягнення можуть враховуватися та бути підставою для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що до керівництва ТОВ «УВК Україна» неодноразово надходили колективні скарги (доповідні записки) щодо поведінки позивача та невиконання ним посадових обов`язків, водночас, складання будь-яких додаткових Актів по фактам, викладеним у доповідних записках, трудовим законодавством не передбачено, апеляційним судом відхиляється з огляду на те, що позивачу оголошено догану за недотримання пунктів 3.1.2, 3.1.3, 3.1.4, 3.1.8, 3.1.11 Правил внутрішнього трудового розпорядку. Жодної фіксації порушень за пунктами 3.1.2, 3.1.3, 3.1.4, 3.1.8 ТОВ «УВК Україна» не здійснювалось.

Крім того, на підтвердження факту невиконання позивачем посадових обов`язків, відповідачем надано також докладну записку Імаєва А.С. від 13 листопада 2020 року щодо самовільного залишенням ОСОБА_1 робочого місця, вчинення ним погроз та публічних образ, а також доповідну записку завідувача складу ОСОБА_2 щодо конфліктів ОСОБА_1 на робочому місці.

З матеріалів справи вбачається, що по факту порушення ОСОБА_1 громадського порядку 13 листопада 2020 року працівниками поліції складено протокол серії АПР 18 № 63808, за яким близько 15 год. 06 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні складського приміщення ОСОБА_1 перебуваючи в агресивному стані у громадському місці висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян та вчинив правопорушення, передбачене частиною першою статті 173 КУпАП.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2021 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Зі змісту постанови вбачається, що судом при розгляді справи по суті досліджувався відеозапис, який вівся безперервно, обставин, на які посилаються ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , а також тих, що зазначені у протоколі не встановлено, тобто що ОСОБА_1 перебував у агресивному стані та висловлювався нецензурною лайкою.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що закрите провадження не спростовує факту агресивної та непристойної поведінки позивача, апеляційним судом відхиляються з огляду на встановлені Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2021 року обставини із дослідженого відеозапису. /а.с. 124/ Постанова набрала законної сили та у відповідності до ст. 82 ЦПК України встановлені у ній обставини не підлягають доказуванню.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що акт дисциплінарного порушення, складений комісією по факту службового розслідування від 13 листопада 2020 року не мотивований, обставини викладені у ньому спростовані, а відповідно висновок до якого дійшла комісія не є обґрунтованим. По факту подій, що мали місце 13 листопада 2020 року від ОСОБА_1 уповноважені підприємством особи пояснення не відібрали.

З огляду на всі обставини викладені вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про незаконність наказу від 16 листопада 2020 року, його скасування та відповідно поновлення позивача на роботі. При розгляді даної справи по суті судом не встановлено наявність сукупності таких умов щодо звільнення позивача, а саме порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не доводять системності невиконання трудових обов`язків та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «УВК Україна» Туліної Дар`ї Костянтинівни на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: