Справа № 178/871/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 серпня 2022 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого Цаберябого Б.М.,

при секретарі Янченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Кринички справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Криничанська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Божедарівська селищна рада, про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з цим позовом та вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його сестра ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно 14 травня 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, на отримання якої позивач мав право. При зверненні до нотаріальної контори з відповідною заявою про отримання спадщини позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що 26 квітня 2012 року ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений секретарем Жовтневої сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області Дігтярь Г.Я. зареєстрований в реєстрі за № 23 на користь ОСОБА_2 .

Позивач вважає вищезазначений заповіт спадкодавця ОСОБА_3 , недійсним з підстав того, що заповіт не міг бути складений, так як спадкодавець за станом здоров`я, не могла усвідомлювати значення своїх дій та самостійно поставити підпис у заповіті. Підпис у заповіті вчинений не спадкодавцем, а іншою людиною.

Так як, відповідно до облікової картки № 0178 Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Українського товариства глухих» ВГОІ «УТОГ» ОСОБА_3 з 1964 року являлася інвалідом 3 групи за станом слуху була «глуха». Крім того заповіт складено з порушенням вчинення нотаріальних дій, оскільки в ньому не зазначено часу його посвідчення, значиться лише дата. Також позивач зазначає, що ОСОБА_3 являлася особою, яка є «глухою» та володіла лише знаннями дактильно-жестової мови (задовільно), тому не могла самостійно його прочитати в голос, що є порушенням вищезазначеного Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 3306/5 від 11 листопада 2011 року.

Тому позивач звернувся до суду з цим позовом і просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 , який складений 26 квітня 2012 року на користь ОСОБА_2 , посвідчений секретарем виконавчого комітету Жовтневої сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 23.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату судового засідання сповіщена, письмово повідомила суду слухати справу без її присутності, позовні вимоги визнає та проти задоволення позову не заперечує.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторони, що не з`явилась.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його сестра, ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно 14 травня 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, на отримання якої позивач мав право. При зверненні до нотаріальної контори з відповідною заявою про отримання спадщини позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що 26 квітня 2012 року ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений секретарем Жовтневої сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області Дігтярь Г.Я. зареєстрований в реєстрі за № 23 на користь ОСОБА_2 .

Згідно ст. 1233 ЦК України Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Главою 85 ЦК України визначено правила, які встановлюють, хто може складати заповіт, ким він має бути посвідчений, яким чином оголошений та виконаний. Тільки при дотриманні всіх положень Закону можливе спадкування за заповітом.

Відповідно до ст. 202 ЦК України заповіт можна віднести до односторонніх правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами (якщо це заповіт подружжя).

Глава 16 ЦК України встановлює поняття правочинів, підстави визнання їх недійсними та правові наслідки їх вчинення - і це загальні норми права. Проте, ст. 1257 ЦК України містить норми щодо недійсності заповіту, які є спеціальними нормами і унеможливлюють застосування загальних норм для визнання недійсності правочинів (ст. 215 ЦК України).

За позовом заінтересованої особи суд може визнати заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (ч.2 ст.1257 ЦК України), тобто якщо документ складено людиною, не здатною усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними або заповідач перебував під чиїмось тиском, впливом обману, погроз насильства, якщо оформлення його було вимушеним, написаним під час небезпечної для життя хвороби або внаслідок важких обставин, тоді цей заповіт буде визнано недійсним.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно довідки Кам`янської територіальної організації УТОГ № 3 від 24 травня 2021 року вбачається, що ОСОБА_3 була прийнята в члени УТОГ в 1964 році в м. Дніпродзержинськ згідно Статуту УТОГ, як особа з порушенням слуху.

Згідно облікової картки № 0178 вбачається, що ОСОБА_3 за станом органів слуху була глухою та задовільно знала дактильно-жестову мову.

Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,повному,об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказами в розумінні ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до абз. 7 п. 1.4 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затверджений наказом Міністерства Юстиції України № 3306/5 від 11.11.2011 року, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути посадова особа органу місцевого самоврядування, яка посвідчує заповіт, спадкоємці за заповітом, члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом, особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 являлася особою, яка є «глухою» та володіла лише знаннями дактильно-жестової мови (задовільно), тому не могла самостійно прочитати заповіт в голос, що є порушенням вищезазначеного «Порядку».

Крім того, відповідно до абз. 4 п. 1.4 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затверджений наказом Міністерства Юстиції України № 3306/5 від 11.11.2011 року, заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем.

За таких обставин в заповіті відображається лише дата його посвідчення без зазначення його часу. Зважаючи на викладене та приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд вважає, що позовні вимоги мають бути задоволеними у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Криничанська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Божедарівська селищна рада, про визнання заповіту недійсним задовольнити.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 , складений 26 квітня 2012 року на користь ОСОБА_2 , посвідчений секретарем виконавчого комітету Жовтневої сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 23.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Криничанський районний суд шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Б. М. Цаберябий

р