Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А, за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, Приватний виконавець Табінський Олег Володимирович про повернення стягнутих коштів, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 2 687, 55 гр., стягнуті з нього в рамках виконавчого провадження № 61572328.

Посилається в позові на те, що 02 травня 2019 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № -1 від 02 травня 2019 року.

17 березня 2020 року приватним виконавцем Табінським О.В. було відкрито виконавче провадження № 61572328 на підставі Виконавчого напису № 3274 від 11 березня 2020 року, який був вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І. В.

В рамках виконавчого провадження № 61572328 з нього було стягнуто 2 687, 55 гр.

12 квітня 2021 року Солом`янським районним судом м. Києва було винесено рішення, яким визнано таким, що не підлягає виконанню, Виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І. В., зареєстрований в реєстрі за №3274, яким звернуто стягнення з нього на користь відповідача заборгованості в сумі 19 698, 90 гр.

Після ухвалення даного рішення відпала підстава, на якій відповідач стягнув з нього грошові кошти.

Правові підстави набуття відповідачем грошових коштів на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні.

Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 29 червня 2021 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 30 липня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

З рекомендованого повідомлення вбачається, що відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками 23 вересня 2021 року.

/ а. с. 29 /

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Судом встановлено, що 11 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І. В. був вчинений Виконавчий напис № 3274 про стягнення з позивача на користь відповідача 19 698, 90 гр. заборгованості за умовами кредитного договору.

17 березня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. було відкрито виконавче провадження № 61572328 з виконання даного Виконавчого напису.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 квітня 2021 року був задоволений позов ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Фінанс інновація» про визнання Виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, Виконавчий напис, вчинений 11 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І. В., зареєстрований в реєстрі за № 3274, про звернення стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за договором № -1 від 02 травня 2019 року в розмірі 19 698, 90 гр.

Відповідно до платіжних доручень № 198, 199, 200 від 29 травня 2020 року з позивача стягнуто 477, 64 гр., 441, 98 гр. та 1 767, 93 гр. відповідно із зазначенням призначення платежу - утримано із заробітної плати ОСОБА_1 за травень 2020 року (ВП 61572328).

/ а.с. 5 - 6, 11 - 12 /

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереження майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року в справі № 922/3412/17 / провадження № 12-182гс18 /.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491 цс 15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2018 року у справі № 910/9072/17 висловила позицію, що згідно з п.3 ч.3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього відсутність або відпадіння достатньої правової підстави.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 02 серпня 2018 року у справі № 910/15363/17, від 10 серпня 2018 року у справі № 910/22442/16.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Не надавши до суду відзиву, відповідач приведених у позові обставин не спростував.

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, тому числі гроші.

Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості відпала у зв`язку з визнанням Виконавчого напису № 3274 від 11 березня 2020 року таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що стягнення з позивача коштів в розмірі 2 687, 55 гр. було безпідставним.

Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, відсутності заперечень з боку відповідача, безпідставність стягнутих коштів, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що 10 червня 2021 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Захист» був укладений Договір № 23/1 про надання адвокатських послуг.

Згідно з п. 1.1. договору позивач в порядку та на умовах, визначених цим договором, дає завдання-доручення, а Адвокатське об`єднання зобов`язується надати йому юридичні послуги, а саме здійснити підготовку позовної заяви про повернення коштів стягнутих в рамках виконавчого провадження № 61572328, усіх необхідних документів та клопотань, а також представництво його інтересів у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 1 Додатку №1 до Договору № 23/1 від 10 червня 2021 року про надання адвокатських послуг позивач оплачує гонорар у сумі 4 500, 00 гр.

24 червня 2021 року між сторонами був підписаний Акт виконаних робіт № 1 на загальну суму 4 500, 00 гр., відповідно до якого Адвокатським об`єднанням «Захист» надано первісну консультацію, аналіз судової практики, формування правової позиції по справі, підготовку позовної заяви про повернення коштів стягнутих в рамках виконавчого провадження № 61572328.

Відповідачі, не подавши відзив, співмірності витрат на професійну правничу допомогу не заперечували.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару адвоката враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

З урахуванням цього, суд приходить до висновку про співмірність понесених витрат предмету позову та виконаному обсягу робіт адвокатом, а тому приходить до висновку про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908, 00 гр., сплачений останнім при зверненні до суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 1212, 1215 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 133, 134, 141, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» / адреса: 03124, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, буд. 4, оф. 520, / на користь ОСОБА_1 / адреса: АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 / 2 687, 55 гр., стягнутих в рамках виконавчого провадження № 61572328, 908, 00 гр. судового збору та 4 500, 00 гр. витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Шереметьєва