Справа № 591/8258/21
Провадження № 2/591/859/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2022 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді Северинової А.С.,
з участю секретаря судового засідання Тимченко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми цивільну справу № 591/8258/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
в с т а н о в и в:
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, який в подальшому уточнила, мотивуючи вимоги тим, що 01 червня 2018 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого вона надала відповідачу в борг грошові кошти у сумі 6000 доларів США, що за офіційним курсом становить 157 140 грн. Умовами договору також було погоджено строки повернення коштів до 10 червня 2018 року.
Крім того, 06 листопада 2020 року вона дала в борг відповідачу ОСОБА_2 2000 грн, які за письмовою розпискою відповідач зобов`язався повернути в строк до 15 листопада 2020 року.
Також, 22 березня 2021 року вона дала в борг ОСОБА_2 1700 грн, які за письмовою розпискою відповідач зобов`язався повернути до 05 квітня 2021 року.
Посилаючись на обставини того, що станом на день подачі позовної заяви відповідач ОСОБА_2 отримані ним кошти не повернув, на неодноразові звернення з проханням повернути їй кошти жодним чином не реагує, позивач просить стягнути ОСОБА_2 на її користь борг на загальну суму 170 840 грн.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 листопада 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 11 січня 2022 року.
11 січня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 03 березня 2022 року у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання.
Ураховуючи, що Верховною Радою України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії в Україну, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п. 1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2022 року № 5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу і працівників суду, з 24 лютого 2022 року дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні.
Рішенням зборів суддів від 02 травня 2022 року № 11 відновлено здійснення розподілу та розгляд усіх категорій справ, у тому числі цивільних, які перебували в провадженні судді станом на 24 лютого 2022 року. Справу призначено до судового розгляду на 18 травня 2022 року.

18 травня 2022 року позивачка подала клопотання про уточнення суми позовних вимог, мотивуючи його тим, що відповідач ОСОБА_2 частково погасив борг за розпискою від 05 березня 2021 року в сумі 4000 грн, тому просить стягнути за розпискою від 05 березня 2021 року суму боргу у розмірі 8400 грн. В іншій частині позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В зазначене судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Юшкевич Є.Ю. не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, в письмових заявах просять розглянути справу без їхньої участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, відзив не подав.

Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01 червня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 гроші в сумі 6000 доларів США, зі строком повернення коштів до 10 червня 2018 року (а.с. 9).

В подальшому, 06 листопада 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно з умовами якого ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 гроші в сумі 2000 грн зі строком повернення коштів до 15 листопада 2020 року (а.с. 10).

Крім того, 05 березня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 гроші в сумі 10000 грн. Вказані кошти за договором позики він зобов`язався повернути рівними частинами по 3350 грн протягом трьох місяців до 12 червня 2021 року, а за користування цими коштами зобов`язався сплачувати їй 800 грн кожного місяця до 12 червня 2021 року (а.с. 11).

Водночас, 08 листопада 2021 року ОСОБА_2 склав розписку у доповнення до його розписки від 05 березня 2021 року, у якій вказав про часткову сплату ним боргу за цим договором у сумі 10000 грн. Зазначив, що станом на 08 листопада 2021 року йому залишилось погасити 6000 грн кредиту, які він зобов`язався погасити до лютого місяця рівними частинами по 2000 грн, а також відсотки за користування грошовими коштами по 800 грн щомісячно. Всього зобов`язався повернути 6000 грн тіла і 2400 грн процентів, а всього на загальну суму 8400 грн (а.с. 49).

Також, 22 березня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 гроші в сумі 1700 грн, зі строком повернення коштів до 05 квітня 2021 року (а.с. 12).

Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦПК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Аналіз викладених вище норм вказує, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

В силу частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Тому, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Такі правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, що відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України є обов`язковими для застосування.

Судом встановлено, що відповідач не виконав умови укладених з позивачем договорів позики від 01 червня 2018 року, від 06 листопада 2020 року, від 05 березня 2021 року та від 22 березня 2021 року, факт власноручного підписання яких та отримання спірної суми коштів відповідачем не спростовано.

Ураховуючи, що відповідач в обумовлені сторонами строки борг за договорами позики не повернув, тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню борг за договорами позики, що становить:

- за розпискою від 01 червня 2018 року борг у сумі 6000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 157 140 грн;

- за розпискою від 06 листопада 2020 року борг у сумі 2000 грн;

- за розпискою від 05 березня 2021 року борг у сумі 6000 грн та проценти за користування грошовими коштами у сумі 2400 грн;

- за розпискою від 22 березня 2021 року борг у сумі 1700 грн,

а всього на загальну суму 169 240 грн.

Отже, позов підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку статті 141 ЦПК України.

Оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір з урахуванням зменшених позовних вимог у сумі 1692 грн 40 коп. (1% від 169 240 грн).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договорами позики в сумі 169 240 грн та 1692 грн 40 коп. відшкодування судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Зарічним районним судом м. Суми за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Зарічного районного суду м. Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення суду безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 18 травня 2022 року.

Суддя А.С. Северинова