Ухвала

06 травня 2022 року

м. Київ

справа № 757/12732/20

провадження № 61-14754св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Приходька К. П., Писаної Т. О., Журби С. О.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживачів та стягнення пені у розмірі 3 % за кожен день прострочення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 вересня 2011 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір № SAMDN52510, яким позивач передав банку 825,82 євро, 20 вересня 2012 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір № SAMDN9894, яким передав банку 801,27 доларів США. Навесні 2014 року у зв`язку із припиненням функціонування банківських відділень відповідача на території Автономної Республіки Крим його рахунки було заблоковано, тому позивач вимушений був звернутися за захистом своїх прав до суду.

Таким чином, ОСОБА_1 просив стягнути з банку за договором від 19 грудня 2011 року № SAMDN52510 9 042,72 євро пені та за договором від 20 вересня 2012 року № SAMDN9894 8 773,90 доларів США пені у розмірі 3 % за кожен день прострочення на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 16 березня 2019 року по 16 березня 2020 року.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором від 19 грудня 2011 року № SAMDN52510 пеню відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 16 березня 2019 року по 16 березня 2020 року у розмірі 3 515,32 грн, з відрахуванням податків та зборів згідно чинного законодавства. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором від 20 вересня 2012 року № SAMDN9894 пеню відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 16 березня 2019 року по 16 березня 2020 року у розмірі 3 595,10 грн, з відрахуванням податків та зборів згідно чинного законодавства. В задоволенні інших вимог позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ОСОБА_1 заявлені станом на 16 березня 2020 року, тому стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням позивача до суду і починається з дня (місяця), коли вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Пеня має обчислюватися та стягуватися за судовим рішення виключно у національній валюті Україні. Визначаючи розмір стягнутої пені, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому рішенні у справі № 752/21292/15-ц наведено розрахунок відсотків, який перевірений судом та визнаний належним, тому саме 3 515,32 грн і 3 595,10 грн пені слід стягнути з банку.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 рокуапеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дугінова Д. А., задоволено. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму пені на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за депозитним договором від 20 вересня 2012 року № SAMDN9894 у розмірі 21 313,78 грн. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму пені на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за депозитним договором від 19 вересня 2011 року № SAMDN52510 у розмірі 24 890,21 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Збільшуючи розмір стягнутої пені апеляційний суд керувався частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та вважав, що нарахування пені має відбуватися на всю суму утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі. Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір пені до розміру відсотків, не надавши правову оцінку доводам позивача з приводу інших істотних обставин даної справи.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2020 року до Верховного Суду АТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 757/32522/17-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 757/53464/18-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі № 201/18575/17-ц, від 12 лютого 2020 року у справі № 757/42043/18-ц. Указані постанови були ухвалені з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц.

Підставою касаційного оскарження зазначено неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права (касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України, далі - ЦПК України).

Також відповідач посилається на неправильну методику розрахунку пені, оскільки вважає, що лише з суми відсотків за депозитом має розраховуватися пеня.

Заперечення (відзив) на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходили

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.

Указана справа надійшла до Верховного Суду.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 15 грудня 2021 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 199/3152/20 (провадження № 61-15179св21) за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення трьох відсотків річних та пені.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 13 квітня 2022 року прийнято до розгляду справу № 199/3152/20(провадження № 14-224цс21). Розгляд справи призначено на 11 травня 2022 року.

Підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду стала необхідність відступлення від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19), а також для вирішення виключної правової проблеми, що є необхідним для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики у спорах про повернення грошових коштів, розміщених за договорами банківського вкладу, щодо нарахування пені за несвоєчасне повернення цих грошових коштів вкладнику (клієнту).

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України передбачено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Судові рішення у справі, яка є предметом перегляду, та судові рішення, які передані на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 757/12732/20-ц до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 199/3152/20 (провадження № 14-224цс21).

Керуючись статтями 252, 253 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі № 757/12732/20-ц за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення пені у розмірі 3% за кожен день прострочення на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 199/3152/20 (провадження № 14-224цс21).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук