Справа № 938/792/21
Провадження № 22-ц/4808/670/22
Головуючий у 1 інстанції Чекан Н. М.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Девляшевського В.А.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Верховинського районного суду від 14 березня 2022 року під головуванням судді Чекан Н.М. у селищі Верховина,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та просила встановити факт, що трудова книжка НОМЕР_1 , заповнена 16.07.1982 року відділом кадрів Івано-Франківської фабрики індпошиву та ремонту взуття на ім`я (російською мовою) « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить їй, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяву обґрунтувала тим, що вона після досягнення 60-річного віку набула право на пенсію за віком та звернулася до Верховинського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із відповідною заявою та документами. При перевірці документів виявлено, що в трудовій книжці НОМЕР_1 , заповненої 16.07.1982 року її прізвище написано російською мовою « ОСОБА_3 », тобто при буквальному перекладі на українську мову звучить як « ОСОБА_4 », хоча фактично прізвище на українській мові є « ОСОБА_3 ». У зв`язку з цим періоди роботи зазначені у трудовій книжці управління ПФУ не зарахувало до її страхового стажу та рекомендувало звернутися до суду для встановлення факту приналежності трудової книжки.

Рішенням Верховинського районного суду від 14 березня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності їй трудової книжки НОМЕР_1 , заповненої 16.07.1982 року відділом кадрів Івано-Франківської фабрики індпошиву та ремонту взуття на ім`я (російською мовою) « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Вказує, що вона наголошувала в судовому засіданні на тому, що в позасудовому порядку неможливо внести зміни до її трудової книжки шляхом звернення до ТзОВ «Декма ЛТД», що підтверджується додатково довідкою отриманою нею 29.03.2022 від директора ТзОВ «Декма ЛТД» ОСОБА_8

Вважає, що з її сторони не було порушено порядку звернення до суду за захистом порушених прав та законних інтересів.

Спірна ситуація виникла виключно в зв`язку з неправильним перекладом її прізвища на українську мову.

З її трудової книжки вбачається, що роботодавцем - «Івано-Франківською фабрикою індпошиву та ремонту взуття» в 1982 році, коли всі записи в документах робилися виключно російською мовою, видав їй трудову книжку з написанням її прізвища, імені та по батькові російською мовою.

Після надання всіх документів до Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області необхідних для призначення пенсії, право на отримання якої вона набула, її прізвище перекладається працівниками фонду як « ОСОБА_4 », а не « ОСОБА_3 ».

Разом з тим, жодних зауважень в працівників пенсійного фонду до перекладу її по батькові не було, що свідчить про упередженість позиції заінтересованої особи при розгляді її заяви про призначення пенсії та необхідності вирішити її питання саме в судовому порядку.

Щодо документів на підставі яких можна було б внести виправлення ТзОВ «Декма ЛТД», то згідно з п. 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників такими документами визначено як: паспорт, свідоцтво про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені та по батькові.

Паспорт їй було видано 22.05.1999 з написанням її прізвища на українській мові « ОСОБА_3 », в свідоцтві про народження її прізвище було « ОСОБА_5 », свідоцтво про шлюб в неї відсутнє, однак наявне свідоцтво про розірвання шлюбу, де її прізвище « ОСОБА_3 ».

Вважає, що документи, які були долучені до матеріалів справи, підтверджують доводи заяви та пояснення надані нею.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її заяву про встановлення факту належності їй трудової книжки, заповненої 16.07.1982 відділом кадрів Івано-Франківської фабрики індпошиву та ремонту взуття.

В.о. начальника головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подав відзив на апеляційну скаргу в якому, зазначає, що ОСОБА_2 , звернулася в сервісний центр із заявою про призначення пенсії за віком.

Зазначає, що з листа Головного управління від 16.11.2021 вбачається, що ОСОБА_2 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи.

До страхового стажу не зараховані періоди роботи зазначені у трудовій книжці, оскільки прізвище на титульній сторінці трудової не відповідає паспортним даним.

На час внесення запису про прийняття на роботу ОСОБА_2 з 12.07.1982 на Івано-Франківську фабрику індпошиву та ремонту взуття порядок ведення трудових книжок врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях затвердженої постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 року № 162.

Відповідно до п.2.13 Інструкції №162 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки.

Як вбачається із трудової книжки останнім місцем роботи заявниці є Товариство з обмеженою відповідальністю «Декма ЛТД».

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Декма ЛТД» є Плитка І. М., відомості про припинення юридичної особи відсутні.

ОСОБА_2 не надала доказів, що вона зверталася до ТОВ «Декма ЛТД» для усунення недоліків щодо зміни записів у трудовій книжці про прізвище та про відмову товариства у внесенні змін до трудової книжки.

Крім того, встановлення факту належності трудової книжки ОСОБА_2 необхідне для призначення пенсії за віком, так як дозволить зарахувати періоди роботи, які зазначені в трудовій книжці до стажу при призначенні пенсії, тобто вбачається спір про право.

ОСОБА_2 звернулася із заявою в порядку окремого провадження, щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки, з метою призначення пенсії, в той час, як справа повинна була вирішуватися в порядку позовного провадження адміністративного судочинства шляхом подання адміністративного позову.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала з мотивів, наведених у ній. Представник ГУПФУ в Івано-Франківській областівимоги апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 після досягнення 60-річного віку звернулася до Верховинського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із відповідною заявою та документами.

Посилаючись на те, що ГУПФУ в Івано-Франківській області при перевірці документів було виявлено, що в її трудовій книжці НОМЕР_1 прізвище написано російською мовою « ОСОБА_3 », тобто при буквальному перекладі на українську мову звучить як « ОСОБА_4 », ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого трудової книжки, оскільки це має значення для призначення пенсії за віком.

На підтвердження своїх вимог заявником було надано докази:

- копію паспорта серії НОМЕР_2 , виданого Івано-Франківським МУВС МВС в Івано-Франківській області 22.05.1999 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому наявний запис російською мовою « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 » (а.с.4-5)

-копію довідки платника податків на ім`я « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с.5 тильна сторона)

-копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 18.03.1962 року, на ім`я « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с.6)

-копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7), згідно з яким шлюб між громадянином ОСОБА_8 і громадянкою ОСОБА_1 розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 1990 року серпень місяця 14 числа зроблено запис №527, після розірвання шлюбу присвоєно прізвища йому ОСОБА_3 , їй ОСОБА_3 , місце реєстрації Івано- Франківський міський відділ ЗАГу

-копію диплому серії НОМЕР_5 , виданого 26.06.1982 року ОСОБА_1 (російською мовою ОСОБА_9 ) в тому, що вона в 1978 році вступила до Косівського технікуму народних художніх промислів ім. В.І. Касіяна і в 1982 році закінчила повний курс названого навчального закладу по спеціальності художньої обробки шкіри; рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 26.06.1982 року присвоєно кваліфікацію художника-майстра

- копію наказу директора ТзОВ «Декма ЛТД» ОСОБА_8 від 27.06.2013 року №201к (а.с.9), відповідно до якого звільнено ОСОБА_1 з посади комерційного директора згідно поданої заяви за №12 від 19.06.2013 р (за згодою сторін)

- копію наказу директора ТзОВ «Декма ЛТД» ОСОБА_8 від 30.09.2011 року №01К (а.с.10), відповідно до якого прийнято ОСОБА_1 на посаду комерційного директора згідно поданої заяви за №8 від 29.09.2011 р

- копію наказу директора ТзОВ «Декма ЛТД» ОСОБА_8 від 31.08.2009 року №01- 08 (а.с.11), відповідно до якого звільнено ОСОБА_1 з посади комерційного директора згідно поданої заяви за №9 від 29.07.2009 р (за згодою сторін)

- копію наказу директора ТзОВ «Декма ЛТД» ОСОБА_8 від 01.05.2001 року №1- 01 (а.с.12), відповідно до якого прийнято на роботу ОСОБА_1 на посаду комерційного директора згідно поданої заяви за №9 від 30.04.2001 р

- копію наказу директора ТзОВ «Декма ЛТД» ОСОБА_8 від 01.09.2000 року №4 (а.с.13), відповідно до якого звільнено з роботи ОСОБА_1 за власним бажанням згідно поданої заяви від 28.08.2000 року за №3

- копію наказу директора ТзОВ «Декма ЛТД» ОСОБА_8 від 01.04.1999 року №1/А (а.с.14), відповідно до якого прийнято на роботу ОСОБА_1 згідно поданої заяви від 01.04.1999 р на посаду завскладом (заява №9/1999)

- копію наказу директора ТзОВ «Декма ЛТД» ОСОБА_8 від 12.02.1996 року №8/02/96 (а.с.15), відповідно до якого звільнено ОСОБА_1 , художника- дизайнера, за згодою сторін по ст.36 п.1 КЗпП України, підстава: заява від 10.02.1996 року №3

-копію наказу директора ТзОВ «Декма ЛТД» ОСОБА_8 від 22.01.1990 року №6/90 (а.с.16), відповідно до якого прийнято ОСОБА_1 на роботу художником-дизайнером, підстава: заява від 20.01.1990 р за №2

- копію трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.17-19), з якої вбачається, що прізвище, ім`я та по батькові особи, якій така видана, зазначено російською мовою як « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

- копії «картонки уплати членских взносов в профсоюз» за період з 1978 по 1982 роки, «учетной картонки члена профсоюза, членский билет №25697151» від 17.12.1988 року, профспілкового квитка працівників місцевої промисловості №47906608 від 15.09.1978 року, профспілкового квитка працівників місцевої промисловості і комунально-побутових підприємств, профком ф-ки індпошиву взуття №25697151 від 17.12.1988 року, які заповнені російською та українською мовами, прізвище заявника російською мовою записано як « ОСОБА_10 » (а.с.36-37).

- копію довідки ТзОВ «Взуття» від 10.11.2002 року (а.с.50-51), виданої на ім`я ОСОБА_1 , з якої вбачається, що Івано-Франківську міжрайонну фабрику індпошиву та ремонту взуття реорганізовано наказом облпобутуправління №215 від 04.10.82 року в Івано-Франківську міжрайонну фабрику індивідуального пошиву взуття; рішенням міськвиконкому за №168 від 09.12.1992 року підприємство реорганізоване в орендне підприємство «Взуття»; 03.10.1997 року ОП «Взуття» зареєстроване як товариство з обмеженою відповідальністю «Взуття» (свідоцтво про реєстрацію №37-п від 03.10.97 року).

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із частиною першою та другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 серпня 2018 року по справі № 545/1472/17 (провадження № 61-1584св17) зазначено, що «при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства».

Також слід зазначити, що п. 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вказувало на те, що усунути недоліки щодо зміни записів у трудовій книжці про прізвище заявника можливо за останнім місцем її роботи, яким відповідно до записів трудової книжки є ТзОВ «Декма ЛТД», оскільки відомості про припинення юридичної особи в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на даний час відсутні.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Заявник ОСОБА_2 не надала суду письмових доказів того, що вона зверталася до ТОВ «Декма ЛТД» про усунення недоліків щодо зміни записів у трудовій книжці про її прізвище та про відмову зазначеного товариства з цього приводу. Вказане можливо було довести в судовому засіданні шляхом допиту директора ТОВ «Декма ЛТД» ОСОБА_8 , як свідка, від допиту якого заявник категорично відмовилася в судовому засіданні 14.03.2022 року та наполягала на завершенні розгляду даної справи саме в цей день.

Доводи апелянтки про те, що в позасудовому порядку неможливо внести зміни до її трудової книжки шляхом звернення до ТзОВ «Декма ЛТД», є невірним та необґрунтованими і спростовуються вищенаведеним. З матеріалів справи неможливо встановити, що ОСОБА_2 зверталась до товариства з метою внесення зміни прізвища у трудовій книжці, а також відсутні докази відмови товариства у внесенні таких змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовуються висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність і обґрунтованість судового рішення.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права і підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Верховинського районного суду від 14 березня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 травня 2022 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

В.А. Девляшевський