Справа № 456/4906/21
Провадження № 2/456/16/2022
РІШЕННЯ

іменем України

14 квітня 2022 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Панилик О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третьої особи Стрийської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач та члени її сім`ї зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . За вищевказаною адресою, а саме: АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок (літ.«А-1») з господарськими будівлями і спорудами, який побудований в 1977 році і відносився до суспільної групи господарства - «колгоспний двір».

25.02.1988р. виконкомом Стрийської районної Ради народних депутатів Львівської області було видано свідоцтва про право особистої власності про те, що половина жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого являється гр. ОСОБА_7 , друга половина житлового будинку належить колгоспному двору, головою якого являється гр. ОСОБА_8 .

Згідно довідки №2469 від 03.12.2020р., виданої Стрийським МБТІ, право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано половина за колгоспним двором, головою якого є гр. ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого 25.02.1988р. виконкомом Стрийської районної ради народних депутатів, а друга половина за колгоспним двором, головою якого є гр. ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого 25.02.1988р. виконкомом Стрийської районної ради народних депутатів. Зареєстровано в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 24.

Господарство, в якому проживали заявник та її сім`я відносилось до суспільної групи колгоспний двір.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 08.11.2016р. заявник вийшла заміж за гр. ОСОБА_9 , змінивши своє прізвище ОСОБА_10 на ОСОБА_11 .

Згідно витягу з погосподарської книги села Братківці № 428 від 17.11.2020р., виданого виконкомові Братківської сільської ради Стрийського району Львівської області, житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 1990р. рахується як «колгоспний двір» за: ОСОБА_7 , 1927 р.н.; ОСОБА_2 , 1958р.н.; ОСОБА_8 , 1950 р.н.; ОСОБА_12 , 1948 р.н.; ОСОБА_5 , 1974 р.н.; ОСОБА_13 , 1976 р.н.; ОСОБА_14 , 1983 р.н. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла моя бабця - ОСОБА_7 . Згідно заповіту, посвідченого 05.07.2007р. ОСОБА_15 , секретарем виконкому Братківської сільської ради Стрийського району Львівської області, ОСОБА_7 все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося заповіла своїй онуці - ОСОБА_14 . Спірний житловий будинок відносився до суспільної групи «колгоспний двір», а тому особи які були членами цього двору, мають право на частку в праві сумісної власності на підставі статей 120, 121, 123 ЦК УРСР 1963р.

Станом на момент набрання чинності Законом України «Про власність», а саме на 15.04.1991р. членами колгоспного двору були я - ОСОБА_14 (позивач), бабуся позивача - ОСОБА_16 (померла), вуйко - ОСОБА_2 , мама - ОСОБА_8 , батько - ОСОБА_12 , брат - ОСОБА_5 , сестра - ОСОБА_13 .

Враховуючи, що члени колгоспного двору, які є відповідачами по даній справі, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на належні їм частки в майні колишнього колгоспного двору не претендують і відмовляються в користь заявника, то вона набула право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Оскільки до 15.04.1991р. позивач не втратила право на частку в майні колгоспного двору, а відтак набула право власності на спірне майно - житловий будинок в АДРЕСА_1 , постійно користуюся ним, сплачує всі необхідні платежі та послуги. Після скасування «колгоспних дворів» свідоцтво про право власності не переоформлялося.

На підставі довідки № 677 від 30.06.2021р., виданої Стрийською міською радою, у житловому будинку АДРЕСА_1 станом на сьогоднішній день зареєстровані: ОСОБА_3 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_1 ; ОСОБА_17 .

В листопаді 2020 року позивач звернулася до Стрийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації та уклала договір на виконання робіт по технічній інвентаризації об`єкта нерухомого майна з виготовленням схематичного плану земельної ділянки. Після виконання даного замовлення отримала технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Даний житловий будинок, згідно виготовленого технічного паспорта від 24.11.2020р., зазначений під літерою «А-1» і складається з трьох житлових кімнат (житл. пл. 51,8 кв. м.), кухні, 2-х коридорів та кладової. Загальна площа будинку становить - 84,9 кв. м. Біля будинку розміщені також господарські будівлі та споруди, такі як: сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», убиральня «Е», сарай «З», вимощення І, ворота № 1, огорожі №№ 2, 3, 4, водоколонка № 5. Вартість спірного нерухомого майна згідно звіту про оцінку майна йід 10.07.2021р. становить 118 860 (сто вісімнадцять тисяч вісімсот шістдесят гривень 00 коп.) грн. На даний час позивач вирішила належним чином упорядкувати документацію на даний житловий будинок, оскільки після скасування «колгоспних дворів» документи не переоформлялися, і тому має намір оформити право власності за собою.

У Стрийській міській раді Стрийського району Львівської області щодо вирішення питання з приводу оформлення права власності на житловий будинок, на її усне звернення повідомили, що надавати дозвіл на оформлення права власності органи місцевого самоврядування не мають права і порекомендували звернутися до суду із заявою про визнання за собою права власності.

Звернувшись до Стрийської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті бабці - ОСОБА_7 , позивачу було відмовлено у його видачі, у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи, оформлені відповідно до чинного законодавства, які підтверджують право власності на житловий будинок. З цього приводу рекомендовано звернутися до суду із заявою про визнання за собою право власності на будинок. Відсутність належного правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок унеможливлює приватизацію земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, подальше розпорядження будинком, а також не має змоги виробити субсидії, передбачені чинним законодавством, зареєструвати місце проживання членів своєї сім`ї тощо. Третіх осіб, які б претендували на спірний житловий будинок, не має. Отже змушена оформити за собою право власності на дане нерухоме майно шляхом визнання на нього права власності в судовому порядку. На сьогоднішній день позивач вправі лише володіти та користуватися спірним житловим будинком, проте розпоряджатися ним не має можливості, оскільки відсутній правовстановлювальний документ на це майно.

Позивач та її представник в судове засідання не з?явились, однак представником позивача було подано заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити за їхньої відсутності, позовні вимоги задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в судове засідання не з?явились, однак подали до суду заяви, згідно яких просили розгляд справи проводити за їхньої відсутності, проти позову не заперечили, на частку в майні, а саме житлового будинку по АДРЕСА_1 не претендують.

Представник третьої особи Стрийської міської ради в судове засідання не з?явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , як вбачається із довідки №677 від 30.06.2021р. виданої Стрийською міською радою, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За вищевказаною адресою знаходиться житловий будинок (літ.«А-1») з господарськими будівлями і спорудами, який побудований в 1977 році і відносився до суспільної групи господарства - «колгоспний двір». 25.02.1988р. виконкомом Стрийської районної Ради народних депутатів Львівської області було видано свідоцтва про право особистої власності про те, що половина жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого являється гр. ОСОБА_7 , друга половина житлового будинку належить колгоспному двору, головою якого являється гр. ОСОБА_8 .

Згідно довідки №2469 від 03.12.2020р., виданої Стрийським МБТІ, право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано половина за колгоспним двором, головою якого є гр. ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого 25.02.1988р. виконкомом Стрийської районної ради народних депутатів, а друга половина за колгоспним двором, головою якого є гр. ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого 25.02.1988р. виконкомом Стрийської районної ради народних депутатів. Зареєстровано в реєстровій книзі №1 за реєстровим № 24.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 08.11.2016р. заявник змінила своє прізвище з ОСОБА_10 на ОСОБА_11 .

Згідно витягу з погосподарської книги села Братківці №428 від 17.11.2020р., виданого виконкомові Братківської сільської ради Стрийського району Львівської області, житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 1990р. рахується як «колгоспний двір» за: ОСОБА_7 , 1927 р.н.; ОСОБА_2 , 1958 р.н.; ОСОБА_8 , 1950 р.н.; ОСОБА_12 , 1948 р.н.; ОСОБА_5 , 1974 р.н.; ОСОБА_13 , 1976 р.н.; ОСОБА_14 , 1983 р.н.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , видане 12.07.2007р. Братківською сільською радою Стрийського району Львівської області, вбачається що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабця позивача - ОСОБА_7 .

Згідно заповіту, посвідченого 05.07.2007р. ОСОБА_15 , секретарем виконкому Братківської сільської ради Стрийського району Львівської області, ОСОБА_7 все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося заповіла своїй онуці - ОСОБА_14 .

Станом на момент набрання чинності Законом України «Про власність», а саме на 15.04.1991р. членами колгоспного двору були - ОСОБА_14 (позивач), бабуся - ОСОБА_16 (померла), вуйко - ОСОБА_2 , мама - ОСОБА_8 , батько - ОСОБА_12 , брат - ОСОБА_5 , сестра - ОСОБА_13 .

Враховуючи, що члени колгоспного двору, які є відповідачами по даній справі, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на належні їм частки в майні колишнього колгоспного двору не претендують і відмовляються в користь позивача, то вона набула право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Згідно п.7 вищевказаної Постанови Пленуму ВСУ вбачається, що відповідно до ст.55 Закону "Про власність" громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України.

Отже, оскільки до 15.04.1991р. позивач не втратила право на частку в майні колгоспного двору, а відтак набула право власності на спірне майно - житловий будинок в АДРЕСА_1 , постійно користується ним, сплачує всі необхідні платежі та послуги.

Згідно довідки № 677 від 30.06.2021р., виданої Стрийською міською радою, у житловому будинку АДРЕСА_1 станом на сьогоднішній день зареєстровані: ОСОБА_3 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_1 ; ОСОБА_17 .

Згідно довідки, виданої Стрийською міською радою №676 від 30.06.2021р., за домогосподарством закріплена земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,13 га.

Згідно виготовленого Стрийським МБТІ технічного паспорта від 24.11.2020р., вбачається, що житловий будинок зазначений під літерою «А-1» і складається з трьох житлових кімнат (житл. пл. 51,8 кв. м.), кухні, 2-х коридорів та кладової. Загальна площа будинку становить - 84,9 кв. м. Біля будинку розміщені також господарські будівлі та споруди, такі як: сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», убиральня «Е», сарай «З», вимощення І, ворота № 1, огорожі №№ 2, 3, 4, водоколонка № 5. Вартість спірного нерухомого майна згідно звіту про оцінку майна йід 10.07.2021р. становить 118 860 (сто вісімнадцять тисяч вісімсот шістдесят гривень 00 коп.) грн.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст.121 ЦК УРСР володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Згідно із ч. 2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Ч. 1 ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Згідно із ч.ч. 1 і 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зважаючи на вищенаведені обставини, позивач не має змоги оформити право власності на це нерухоме майно, тому змушений з даним питанням звертатися до суду за захистом своїх прав шляхом їх визнання на об`єкт нерухомого майна, що є предметом даного позову, відсутність належного правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок унеможливлює приватизацію земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, подальше розпорядження будинком, а також те що третіх осіб, які б претендували на спірний житловий будинок не має, а тому позов слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею - 84,9 кв.м., житловою площею - 51,8 кв.м. (3-житлові кімнати, 1-кухня) та господарські будівлі і споруди: сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», убиральня «Е», сарай «З», вимощення І, ворота № 1, огорожі №№ 2, 3, 4, водоколонка № 5, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Суддя Р. Т. Шрамко