Справа № 180/2794/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Хомченко С.І.,

з секретарем судового засідання - Меньшиковою А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та ОСОБА_1 було укладено договір № -240778 від 09.02.2021 року про надання коштів у позику, на підставі договору відповідач отримала гроші у розмірі 3700,00 грн., з кінцевим строком погашення до 28.02.2021 року. Даний договір про надання коштів у позику, укладений за допомогою одноразового індентифікатора, який згенерований електронною системою Позивача та був надісланий на номер Відповідача (позичальника), СМС-повідомленням. Використання Позичальником отриманого коду а також надання ним своїх анкетних даних та банківських реквізитів для перерахування коштів свідчить про згоду з умовами кредитування, а тому договір вважається укладеним. Загальна заборгованість відповідача за договором складає 12284,00 грн. На час звернення до суду відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 12284,00 грн. та судові витрати по справі.

Відповідач відзив на позовну заяву не надала, про розгляд справи повідомлялася належним чином.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та ОСОБА_1 було укладено договір № -240778 від 09.02.2021 року про надання коштів у позику, на підставі договору відповідач отримала гроші у розмірі 3700,00 грн., з кінцевим строком погашення до 28.02.2021 року. Даний договір про надання коштів у позику, укладений за допомогою одноразового індентифікатора, який згенерований електронною системою Позивача та був надісланий на номер Відповідача (позичальника), СМС-повідомленням. Використання Позичальником отриманого коду а також надання ним своїх анкетних даних та банківських реквізитів для перерахування коштів свідчить про згоду з умовами кредитування, а тому договір вважається укладеним.

ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання за договором належним чином не виконувала, внаслідок чого позивачем відповідно до умов договору за період з 09.02.2021 року по 06.06.2021 р. нарахована заборгованість на загальну суму 12284,00 грн., яка включає:

3700,00 грн. - основний борг;

8584,00 грн. - проценти за користування;

п. 3.4. договору, відповідно до вимог частини 4 статті 11 Закону України " Про захист прав споживачів" сукупна вартість кредиту для Позичальника ( у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової (процентної) ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням цього Договору за умови дотримання Позичальником Графіку розрахунків, що є Додатком цього Договору, становить 5254 грн., або 142 % від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти за користування кредитом 1554 грн., або 42% від суми кредиту.

На виконання п.1.1. Договору та визначеного зобов`язання щодо надання кредиту, Позивач платіжним дорученням № 523492 від ,,9" лютого 2021 р. відповідно перерахував кредитні кошти в розмірі 3700.00 (три тисячі сімсот гривень 00 копійок.) на банківську картку Відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується повідомлення про транзакцію через систему ТОВ «Платежі Онлайн» (додається), а Відповідач відповідно до умов Договору зобов`язався повернути суму позики до "28" лютого 2021 р.

Згідно п. 4.1.1. Договору, Позичальник зобов`язався вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка платежів.

Згідно п. 4.1.3. Договору, Позичальник зобов`язався у випадку прострочення сплати частини або всієї суми кредиту сплатити нараховані проценти за користування кредитом виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення.

Позичальник на виконання п.1.1. Договору був зобов`язаний у термін до "30" січня 2021 р. повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах визначених Договором.

Разом з тим, згідно пункту 3.7. Позичальник також достовірно обізнаний про те, що прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом Договору не зупиняє нарахування процентів, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем.

Позичальник не дотримуючись належного виконання умов зазначеного Договору одностороннє допустив порушення, а саме несвоєчасну сплату грошових зобов`язань, Суму позики не повернув та відсотки не сплатив, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, у зв`язку з чим Позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України , боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України , позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що за договором від 09.02.2021 року мається прострочення виконання грошового зобов`язання. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості: у розмірі 12284 гривні 00 копійок, яка складається з: 3700,00 грн. - сума основного боргу, 8584,00 грн. - проценти за користавання, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст.617 ЦК України.

Сукупність наведених доказів, наданих позивачем та їх належна оцінка і дають суду підстави для задоволення заявлених позивачем вимог.

За ч. 2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу суд враховує, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то для суду наявні підстави для стягнення таких витрат.

Зазначений обов`язок з боку позивача виконаний.

При визначенні суми витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Беручи до уваги, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, суд приходить до висновку про задоволення вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно наданого платіжного доручення, позивач поніс судові витрати в сумі 2270,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

На підставі статей 11, 258, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 1054 ЦК України, керуючись статтями ст.ст.12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» заборгованість за договором № -240778 від 09.02.2021 року в розмірі 12284 гривні 00 копійок, яка складається з: 3700,00 грн. - сума основного боргу, 8584,00 грн. - проценти за користавання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 гривні.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» судові витрати, пов`язані зі сплатою витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С. І. Хомченко