Справа № 366/1624/21
Провадження № 2/366/66/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 січня 2022 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючого-судді: Ткаченка Ю.В., за участю секретаря судових засідань - Євтушенко В.Д., в порядку ст. 247 ЦПК України, розглянувши у відкритому підготовчому судовому засідання в смт.Іванків Київської області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_2 в особі представника позивача адвоката Журбенка Ігоря Анатолійовича до ОСОБА_1 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач посилається на те, що шлюб з відповідачем вони зареєстрували 06 грудня 1996 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Леніградського району м. Києва за актовим записом № 990.

Від даного шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не мають.

Протягом подружнього життя між позивачем та відповідачем склались неприязні взаємовідносини, різні погляди на життя, ведення спільного господарства, що унеможливлює їх спільне проживання однією сім`єю. Позивач прийшов до висновку, що сім`я розпалася і її неможливо зберегти.

Позивач просить шлюб між ними розірвати.

Ухвалою суду від 15 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовочго судового засідання (а.с.13).

28 серпня 2021 року ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Журбенка Ігоря Анатолійовича звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та автомобіль Mersedes-Bens Sprinter д.н. НОМЕР_1 .

В огрунтування свого зустрічного позову ОСОБА_2 посилається на те, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, за спільні кошти ними було придбано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та автомобіль Mersedes-Bens Sprinter д.н. НОМЕР_1 . Згідно з договором купівлі-продажу та свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу вказане майно за взаємною згодою між сторонами зареєстровані за відповідачем.

Зазначає, що це майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому має бути розподілене між сторонами у рівних частках. Оскільки згоди з відповідачем про добровільний поділ майна не досягнуто, тому зазначені обставини змусили її звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року прийнято до провадження зустрічний позов, об`єднано в одне провадження з первісним позовом (а.с. 35).

У підготовче судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, зустрічний позов ОСОБА_2 визнає.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, зустрічні позовні вимоги підтримує, первісний позов ОСОБА_1 визнає.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідач позов визнав.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Подружжя 06 грудня 1996 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Леніградського району м. Києва за актовим записом № 990 зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не мають.

Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально.

Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористувався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Враховуючи, що позивач за первісним позовом наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує, на примирення сторони не згодні, шлюбні стосунки між ними фактично припинено, подальше збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, що у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі за ОСОБА_1 27.07.2017 року був зареєстрований транспортний засіб Mersedes-Benz Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Також, у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_1 придбав квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 17 січня 2001 року, посвідченим приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу Київської області Ющенко Г.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 43.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, ч. 1 ст. 60 та ст. 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з подружжя не мав за поважною причиною самостійного заробітку (доходу). Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України). При цьому, не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього зареєстровано лише за одним з подружжя.

За положеннями ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 61 СК України, які узгоджуються з приписами ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Таким чином, набуте подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вищезазначене майно є об`єктом права спільної сумісної власності.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 68, ч. 1 ст. 69 СК України).

Положеннями ч. 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення закріплені у ч. 2 ст. 372 ЦК України.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Пунктами 22, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 N 11 визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири та жилі будинки тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Судом встановлено, що спірні: квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та автомобіль Mersedes-Bens Sprinter д.н. НОМЕР_1 , були придбані у власність ОСОБА_1 в період, коли сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Відтак, зазначене майно є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Зважаючи на те, що спірні квартира та автомобіль, набуті сторонам за час шлюбу і на них поширюються положення ч. 1 ст. 70 СК України щодо рівності часток у спільному майні, тому суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 в повному обсязі, визнавши зазначене майно об`єктами спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яке підлягає поділу між колишнім подружжям в рівних частках.

Судові витрати сплачені сторонами при подачі позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60, 61, 63, 65, 68, 69, 70, 71, 110, 112, 113 СК України, ст. ст. 325, 355, 368, 372 ЦК України, ст. ст. 133, 137, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 06 грудня 1996 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Леніградського району м. Києва за актовим записом № 990 розірвати.

Судові витрати залишити за ОСОБА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 в особі представника позивача адвоката Журбенка Ігоря Анатолійовича до ОСОБА_1 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль Mersedes-Benz Sprinter д.н. НОМЕР_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме на:

- на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 ;

- на 1/2 частку автомобіля Mersedes-Benz Sprinter д.н. НОМЕР_1 .

Судові витрати залиши за ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Іванківський районний суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовою): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач за зустрічним позовом (позивач за первісним позовом): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Представник відповідача за зустрічним позовом (позивач за первісним позовом) ОСОБА_2 адвокат Журбенко Ігор Анатолійович, місце знаходження: Київська область Вишгородський район смт. Іванків вул. Садова,8

Суддя : Ю.В. Ткаченко