Справа № 202/7273/21
Провадження № 2-з/202/73/2022
УХВАЛА

Іменем України

20 травня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Мачуського О.М.,

за участю секретаря - Ситника С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гончарова М.С. про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.

19 травня 2022 року представник позивача адвокат Гончаров М.С. подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій представник просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на всі грошові кошти всіх наявних банківських рахунках громадянина України ОСОБА_2 , в усіх банках, а також філіях іноземних банків, що створені і діють на території України, та постановити відповідну ухвалу.

Заяву мотивує тим, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь грошові кошти в розмірі 528000 гривень, моральну шкоду в розмірі 100000,00 гривень та судові витрати на загальну суму 20550 гривень. При цьому, відомостей про офіційне працевлаштування та наявність постійного прибутку у відповідача немає, у відповідача відсутнє зареєстроване на праві власності нерухоме чи рухоме майно, а тому неможливо встановити його дохід з якого можливо б було здійснювати утримання на користь позивача погашення існуючої заборгованості. Отже, задовольнити вимоги позивача буде можливо лише за рахунок іншого майна, що належить відповідачу, зокрема, грошових коштів на банківських рахунках.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України в судове засідання сторони не викликались.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Розглянувши дану заяву, суд доходить наступних висновків.

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, яка викладена в Постанові від 25.05.2016 р. (справа №6-605цс16), забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною Постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях позивача.

При цьому, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Так, позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та стягнення моральної шкоди.

Представник позивача просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на всі грошові кошти всіх наявних банківських рахунках громадянина України ОСОБА_2 , в усіх банках, а також філіях іноземних банків, що створені і діють на території України.

Разом з тим, суд не володіє даними в яких банківських установах відкриті рахунки на ім`я відповідача, а матеріали заяви таких даних не містять.

Однак, відомості про розмір грошових коштів, рахунках на яких вони перебувають, та в яких банківських установах відкриті вказані рахунки є необхідними для забезпечення позову. Відсутність таких відомостей позбавляє суд можливості визначити співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами.

Окрім того, накладення арешту в цілому на усі грошові кошти відповідача в усіх банківських установах, без конкретизації розміру, буде порушувати права відповідача, оскільки повністю виключає можливість власнику користуватися та розпоряджатися коштами, що знаходяться на його банківському рахунку.

При цьому, представником позивача не наведено доказів того, що відповідач, чи інші особи мають намір вчиняти дії, що можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Саме по собі зазначення викладених у заяві про забезпечення позову обставин, не підтверджує те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача ОСОБА_3 за захистом яких він звернувся.

Чинним законодавством чітко визначено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову у зв`язку з її необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гончарова М.С. про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М. Мачуський