Справа № 545/510/20
Провадження № 2/545/18/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2022 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді: Стрюк Л.І.

за участю секретаря: Артеменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітніх дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, відібрання малолітніх дітей, визначення їх місця проживання та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 05.09.2009 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з ним та знаходяться на його утриманні. Посилаючись на те, що шлюб, який був укладений 05.09.2009 року та зареєстрований у Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області за актовим записом №130, розпався і зберегти його неможливо, просив його розірвати. Також просив визначити місце проживання дітей за адресою батька: АДРЕСА_1 , мотивуючи тим, що це відповідає їхнім інтересам.

Відповідачка звернулася до суду із зустрічною позовною заявою про розірвання шлюбу, відібрання малолітніх дітей, визначення їх місця проживання та стягнення аліментів, обґрунтовуючи тим, що з 2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Через постійні сварки із чоловіком, постійне фізичне та психологічне насильство з його боку у присутності дітей, вона була вимушена 08.02.2020 року залишити дітей з батьком та переїхати проживати до будинку своїх батьків. З того часу відповідач перешкоджає її спілкуванню з дітьми та налаштовує їх проти неї. Вважає, що для забезпечення найкращих інтересів дітей вони повинні проживати з матір`ю, тому просить витребувати дітей у батька, визначити місце проживання з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , а також стягнути з відповідача аліменти у розмірі Ѕ частини від усіх видів його заробітку (доходів) на їхнє утримання.

У судовому засіданні позивач та його представники адвокати Процай В.М., Гончаренко О.В. та Костенко В.О. - позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечували, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові. Також просили врахувати, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка досягла 10-річного віку, у судовому засіданні висловила свою думку щодо місця проживання з батьком; бажання проживати з батьком висловили обоє дітей при проведенні судово-психологічної експертизи. Тому в разі визначення місця проживання з матір`ю всупереч бажанню дітей завдасть їм психологічної травми, а також унеможливить примусове виконання рішенню суду.

Відповідач та її представник адвокат Гончарова А.С. зустрічний позов підтримали, проти первісного позову заперечували, надавши пояснення, що аналогічні тим, які викладені у заяві. Також просили врахувати, що відповідач перешкоджає спілкуванню матері з дітьми, налаштовує їх проти неї, що призводить до того, що діти відмовляються з нею зустрічатися навіть у присутності психолога. Про ознаки психологічного індукування дітей з боку батька зазначає у висновку експерт, яка проводила судово-психологічну експертизу.

Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради - у судове засідання не з`явилася, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення просили врахувати інтереси дітей.

Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Гожулівської сільської ради - у судове засідання не з`явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував.

Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний та зустрічний позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що 05.09.2009 року між сторонами укладений шлюб, зареєстрований у Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області за актовим записом №130(том 1 а.с. 3). Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.с.13) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1 а.с.14), які проживають разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с.15,16).

Як встановлено судом, сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з лютого 2020 року по причині постійних сварок та непорозумінь на побутовому ґрунті, на час розгляду справи проживають окремо, спільне господарство не ведуть.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Оскільки сторони в судовому засіданні підтримали вимогу щодо розірвання шлюбу та вважають за неможливе його збереження, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам.

Первісний позов у частині визначення місця проживання малолітніх дітей підлягає задоволенню; зустрічний позов у частині відібрання малолітніх дітей, визначення їх місця проживання та стягнення аліментів задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 27.05.2020 року будинку ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 житлове приміщення відповідає санітарно-гігієнічним нормам; діти мають окремі кімнати, забезпечені дитячими речами вжитку та предметами побуту, створені належні умови для повноцінного догляду та всебічного виховання; на подвір`ї є місце для ігор(іграшки, альтанка, батут, велосипеди та ін.); між всіма членами родини доброзичливі та довірливі відносини, діти радісні, усміхнені, відкрито спілкуються з дорослими, із захопленням розповідають про відпочинок (поїздки) з татом (том 3 а.с.33).

Відповідно до довідки-характеристики Полтавського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №81 «Оленка» від 14.04.2020 року ОСОБА_4 , 04.06.2015 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує групу «Дзвіночок» з вересня 2018 року; у січні, лютому 2020 року та у березні до 13.03.2020 року проводив в дошкільний заклад і забирав батько, дитина була охайна та доглянута (том 3 а.с34). Згідно із характеристикою Полтавської гімназії № 13, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має хороший фізичний та розумовий розвиток, старанна, дисциплінована та працелюбна учениця; батько приділяє належну увагу доньці, підвозить до школи і забирає додому після закінчення уроків, відповідально ставиться до її виховання та навчання, систематично відвідує батьківські збори ( том 3 а.с.35)

Судом встановлено, що кожен із батьків має позитивну характеристику, стабільний дохід та задовільні житлово-побутові характеристики, що свідчить про наявність у них умов для забезпечення належних умов для проживання та виховання малолітніх дітей.

Так, ОСОБА_1 працює оператором газорозподільної станції в Кременчуцькому ЛВУМГ ТОВ «Оператор ГТС», має постійний дохід, що підтверджується довідкою про доходи; за місцем проживання, з попередньої роботи - КП «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева Полтавської обласної ради» та з теперішнього місця роботи характеризується позитивно (том 3 а.с. 41,42,43,44).

Мати, ОСОБА_2 , працює на посаді медичного реєстратора архіву Комунального підприємства «1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради», за місцем роботи характеризується позитивно(том 2 а.с.33); має стабільну заробітну плату - дохід за період з квітня 22.04.2019 року по 29.02.2020 року склав 45961,61 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 13.03.2020 року ( том 2 а.с. 34).

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Орган опіки та піклування Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області у своєму висновку від 18.01.2021 року №01-29/123 вважає за доцільне визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( том 3 а.с.164-165).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтвердили, що діти з 2020 року і по теперішній час проживають з батьком, який піклується про них, виховує та забезпечує всім необхідним для їхнього повноцінного життя та розвитку; діти більше прив`язані до батька, на зустрічі із матір`ю відмовляються ходити.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Допитана у суді ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначила, що навчається у 5 класі Полтавської гімназії №13. Після того, як мати пішла із сім'ї взимку 2020 року, вони разом з братом залишились проживати з батьком, який піклується про них, і вона надалі бажає проживати з ним.

Згідно із висновком судової психологічної експертизи від 29.06.2021 року з урахуванням вікових особливостей дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища спроможні виявляти прихильність до когось з батьків... ОСОБА_5 та ОСОБА_4 бажають проживати з батьком….у той же час передача дітей на виховання матері, яку вони на момент дослідження відкидають, може мати серйозний психотравмуючий вплив (том 3 а.с. 222-252).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "М. С. проти України" (рішення від 11 липня 2017 року, заява N 2091/13) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", заява N 10383/09).

ОСОБА_2 у своєму відзиві зазначає, що діти не можуть бути розлучені з матір`ю, посилаючись на правові висновки Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі N 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі N 6-564цс17.

Проте Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі N 402/428/16-ц, в якій вона відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі N 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі N 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу статті 6 Декларації прав дитини, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

При вирішенні спору суд, з урахуванням віку дітей, їхньої позитивної прихильності до батька, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування та висновок судової психологічної експертизи, виходячи з якнайкращих інтересів дітей щодо їхнього фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку у ситуації, яка склалась між батьками, вважає, що місце проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід визначити з батьком - ОСОБА_1 .

Посилання ОСОБА_2 на те, що батько чинить на дітей психологічний вплив, налаштовуючи дітей проти неї, не спростовують висновків суду та не позбавляють її права звертатися до компетентних органів та до суду з проводу її участі у вихованні дітей.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 у частині відібрання малолітніх дітей та визначення їхнього місця проживання з матір`ю.

Оскільки вимога, заявлена в зустрічному позові, є похідною від вимоги про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, тому позов в частині стягнення аліментів задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 200, 206,258-260 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей задовольнити у повному обсязі.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , укладений 05.09.2009 року та зареєстрований у Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області за актовим записом №130, розірвати.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 у частині відібрання малолітніх дітей, визначення їх місця проживання та стягнення аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Полтавської апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошенняшляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Л. І. Стрюк