РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2022 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Порощука П.П.,

при секретарі Маліщук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про скасування наказу про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Позовні вимоги обґрунтував тим, що з 2000 року він працює на різних посадах залізниці, а з жовтня 2009 року начальником комерційного відділу Жмеринської дирекції залізничних перевезень. Зазначив, що наказом начальника Виробничого підрозділу «Жмеринська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №36 від 01.12.2021 р. за порушення трудової дисципліни йому було оголошено догану, з чим його було ознайомлено цього ж дня. Зазначений наказ мотивований тим, що начальником Жмеринської дирекції залізничних перевезень 29.11.2021 р. об 11 год. 27 хв. видано оперативний наказ №1636 про негайний виїзд позивача на ст.Немирів для розслідування випадку аварійної ситуації на під`їзній колії ПП АФ «Лани Поділля» з вагоном №78098597 (вантаж аміак безводний), а саме: з`ясування обставин та визначення правильності дій працівників ст.Немирів. З даним оперативним наказом позивача ознайомлено цього ж дня о 12 годині, під час обідньої перерви. Незважаючи на те, що оперативний наказ був очевидно незаконним позивач намагався все-таки його виконати та, нехтуючи обідньою перервою, невідкладно став вивчати способи дістатись до місця події. Загальновідомо, що з м.Жмеринки до м.Немирів немає жодного прямого залізничного сполучення, а також громадського автотранспорту, а найближчий поїзд до ст.Вінниця прибував приблизно о 15 год. 30 хв., а далі (до ст.Немирів) потрібно було їхати близько години на міжміському автобусі, які курсують до м.Немирова з певним інтервалом. Розрахувавши прогнозований час свого прибуття на ст.Немирів, позивач прийшов до висновку, що приїде туди лише після закінчення робочого дня та не застане нікого з працівників на місці, а відтак жодного розслідування провести не зможе. При зверненні до керівника дирекції Буравського В.Л. з приводу роз`яснень, якими повноваженнями позивач наділяється по прибуттю на ст.Немирів, чи оформлено документи для виїзду у відрядження і з якої причини його з цими документами не ознайомлено, а також (у зв`язку із відсутністю транспорту загального користування) попросив виділити йому службовий автомобіль.Однак, не було надано пояснень та начальник зобов`язав виконувати його оперативний наказ. Оскільки, позивач не мав права виїзду без посвідчення про відрядження та не розумів обсягу та змісту дорученого йому завдання, усвідомлюючи недоцільність поїздки на відстань понад 100 км. від свого робочого місця наприкінці робочого дня, враховуючи складну епідеміологічну ситуацію в країні і вимоги керівництва залізниці про мінімізацію відряджень, а також отримавши завдання начальника структурного підрозділу служби комерційної роботи та маркетингу про підготовку і направлення до Служби термінової інформації, він прийняв рішення не виконувати незаконний наказ начальника дирекції №1636. Зазначив, що видавши вищезазначений оперативний наказ, начальник дирекції також порушив вимоги постанови КМУ від 09.12.2020 р. №1236 Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУГО-19, спричиненої коронавірусом 8АЯ8-СоУ-2» та протоколу засідання штабу по впровадженню профілактичних заходів щодо недопущення поширення на РФ «Південно-Західна залізниця» випадків захворювань, спричинених коронавірусом № НАС -05/383 від 26.08.2020 р., згідно з яким (п 1.3) керівникам підрозділів залізниці, в т.ч. дирекції залізничних перевезень на період дії карантину рекомендовано відрядження, перевірки та виїзні наради здійснювати у разі нагальної виробничої потреби, за окремим розпорядженням керівництва АТ «Українська залізниця» та/або регіональної філії, до покращення ситуації з коронавірусною хворобою (копія протоколу додається, оригінал зберігається у відповідача). Вважає, що в порушення п.1.5, 4.1 Посадової інструкції позивача, начальник видав наказ, яким притягнув його до дисциплінарної відповідальності. Вважає, що оперативний наказ був виданий з метою переслідування його через особисту неприязнь, яка триває упродовж 2021 року, доказом того є матеріали двох випадків безпідставних репресій (наказ ДН-3 01-02/335 від 27.04.2021 р. про депреміювання та наказ № 28 від 11.08.2021 р. про оголошення догани), копії додаються, оригінали зберігаються у відповідача, однак ці накази нимбули оскаржені до Теркому профспілки, за наслідками реагування якого вони були скасовані керівником як незаконні. Вважає, що зазначені обставини доводять упередженість начальника дирекції ОСОБА_2 стосовно нього як підлеглого керівника середньої ланки та як людини особисто, що стало основною причиною видання оскаржуваного наказу. Зазначив, що в результаті незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності він змушений був звертатись за правничою допомогою та нести витрати за її надання.

Ухвалою суду від 20.12.2021 року по даній справі було відкрито провадження.

12.01.2022 року від представника АТ «Укрзалізниця» Ільницької Ю. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити в задоволені позову, мотивуючи тим, що ознайомившись із даним оперативним наказом №1636, оцінивши на власний розсуд ситуацію позивач ОСОБА_1 прийняв рішення не виконувати наказ, через те, що як йому здалося, наказ №1636 є незаконним. Крім того, важливим є наявність вини позивача, яка проявилася у тому що позивач не відмовився виконувати наказ, не повідомив свого керівника про незаконність наказу та про неможливість виконання ним наказу, а просто не виконав його. Позивач байдуже та халатно поставився як до керівника так і до вказівок, які він надав. Такими своїми діями він здійснив порушення п.1.5 та п. 4.1 Посадової інструкції, тому, за порушення трудової дисципліни, яка виразилася у невиконанні наказу №1636 та не дотриманні пунктів 1.5. та 4.1. Посадової інструкції до позивача було правомірно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, попередньо надав заяву в якій підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Представник відповідача представник АТ «Укрзалізниця» Ільницька Ю. в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, заперечила з приводу заявлених позовних вимог та просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Українська залізниця» і займає посаду начальника комерційного відділу Жмеринської дирекції залізничних перевезень та його посадовою інструкцією затвердженою головним інженером дирекції від 30.09.2020 року визначено загальні положення; завдання та обов`язки, права, відповідальність, обов`язки, кваліфікаційні вимоги, взаємовідносини (зв`язки) за посадою, доповнення та зміни до посадової інструкції (а.с.6-8).

За наказом ОСОБА_3 від 29.11.2021 №1636, 29.11.2021 року, «ДНМ-3! 29.11.21 терміново виїхати на ст.Немирів для розслідування випадку витоку небезпечного вантажу при вивантаженні на п/к Лани Поділля», про що о 12.00 год. 29.11.2021 року під підпис було ознайомлено позивача ОСОБА_1 (а.с.9).

30.11.2021 року ОСОБА_1 надав свої пояснення з приводу неможливості виконання наказу №6141 від 29.11.2021 року (а.с.12).

За наказом начальника Виробничого підрозділу «Жмеринська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №36 від 01.12.2021 р. за порушення трудової дисципліни, що виразилась у невиконанні п.1.5 та 4.1 посадової інструкції притягнуто до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , а саме згідно п.1 ст.147 Кодексу законів про працю України оголошено догану. Однак згідно відмітки, з п.1 данного наказу ОСОБА_1 не погодився. (а.с.5).

За наказом ДН-3 01-02/335 від 27.04.2021 р. ОСОБА_1 позбавлено преміальної оплати за квітень 2021 року (а.с.13). За листом Жмеринського теркому профспілки, ОСОБА_1 повідомлено, що на підставі розгляду заяви щодо правомірності вказаного наказу, правовим інспектором праці Горіним В.О. начальнику Жмеринської дирекції залізничних перевезень 17.04.2021 року внесено подання, щодо скасування зазначеного наказу (а.с.14), на підставі чого наказом начальника дирекції ДН-3 01-02/378 19.05.2021 року скасовано наказ ДН-3 01-02/335 від 27.04.2021 р. про позбавлення преміальної оплати за квітень 2021 року ОСОБА_1 (а.с.15).

За наказом №28 від 11.08.2021 р. ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану (а.с.16-17). За листом Жмеринського теркому профспілки, ОСОБА_1 повідомлено, що на підставі розгляду заяви щодо правомірності вказаного наказу, начальнику Жмеринської дирекції залізничних перевезень внесено подання, щодо скасування зазначеного наказу (а.с.18), на підставі чого наказом начальника дирекції №29 від 26.08.2021 року скасовано наказ №28 від 11.08.2021 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 (а.с.19)

14.12.2021 року укладено договір про правничу допомогу з адвокатом Кучером В.М. (а.с.20) та понесені витрати за її надання (а.с.21,51-52).

Предметом позовних вимог є скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

За правилами ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника (керівника), якщо вони мають законний характер.

За правилами ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до вимог трудового законодавства порушення трудової дисципліни визначається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. Наявність вини є обов`язковою умовою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Загальний порядок та підстави застосування дисциплінарних стягнень передбачені главою Х КЗпП України.

Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника.

Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.

За приписами ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Так, при наданні оцінки правомірності порядку накладання на позивача дисциплінарного стягнення та законності обставин його накладення, слід виходити із загальних правил притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, передбачених КЗпП України.

З викладеного вбачається, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

При цьому, ознакою порушення працівником трудової дисципліни, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 452/970/17 (провадження № 14-157цс19) зроблено висновок, що «роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків, які не обумовлені трудовим договором і про які працівник не був проінформований належним чином».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.06.2018 року у справі № 664/2820/15-ц (провадження № 61-19602св18) зроблено висновок, що «ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків.

Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст.147-149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року в справі №572/1644/17-ц (провадження № 61-42575св18) зроблено висновок, що «порушенням трудової дисципліни визнається невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, тобто для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності».

Згідно ст.147 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути застосоване до працівника лише у випадку порушення ним трудової дисципліни.

Відповідно до ст.150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу).

Під час розгляду справи, правова оцінка дисциплінарного проступку має проводитись на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника, яке є однією з важливих гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Як вбачається з оскаржуваного наказу №36 від 01.12.2021 року, в ньому в якості підстави зазначено «оперативний наказ №1636 про негайний виїзд ДНМ-3 ОСОБА_1 на ст.Немирів для розслідування випадку аварійної ситуації по станції Немирів на під`їзній колії ПП АФ «Лани Поділля» з вагоном №78098597 вантаж аміак безводний, а саме з`ясування обставин та визначення правильності дій працівників станції Немирів (а.с.5), хоча згідно наявного в матеріалах справи самого наказу 29/11-21р №1636 «ДНМ-3! терміново виїхати на ст.Немирів для розслідування випадку витоку небезпечного вантажу при вивантаженні на п/к Лани Поділля» (а.с.9), що свідчить про розбіжності у його формулюванні та викладенні відповідачем, тому неможливо визначити та встановити коло повноважень та суті завдання ОСОБА_1 , невиконання яких свідчить по порушення його посадової інструкції.

Відповідно до ст.31 КЗпП України власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором.

Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру та заходом дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього.

Підставою застосування догани є вчинення працівником дисциплінарного проступку. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Відтак виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного працівником невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків.

В наказі про накладення дисциплінарного стягнення (чи це наказ про звільнення, чи про оголошення працівникові догани) обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.

Суд відхиляє доводи представника відповідача з приводу визначення ним абсурдності позицій позивача про те що він ознайомившись із наказом №1636, почав вивчати способи та можливості дістатися до ст.Немирів, а також не розуміння правових підстав та вимог наказу, повноважень якими його було наділено, з підстав того, що оскільки перебуваючи на керівних посадах з 2002 року позивач не міг не зрозуміти суті поставленої перед ним задачі, а протилежне твердження лише наводить на думки про не відповідність позивача займаній посаді та думку , що свою чергу позивач, очевидно не маючи бажання нікуди їхати, прийняв для себе рішення ігнорувати керівника та його вказівки, оскільки зазначене нічим не доведено та не обґрунтовано.

Зобов`язання працівника виконувати роботу поза межами його повноважень - є втручанням в права людини, зокрема право на працю, яку кожен вільно обрає та на яку вільно погоджується. На цій підставі суд відхиляє твердження сторони відповідача про виконання позивачем відповідної роботи, набуття нею досвіду, тощо.

Таким чином, в силу ст.ст.147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Разом з тим саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

У ст.149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо наявність в данному випадку вини позивача, яка проявилася у тому що він не відмовився виконувати наказ, не повідомив свого керівника про незаконність наказу та про неможливість виконання ним наказу, а просто не виконав його, отже позивач байдуже та халатно поставився як до керівника так і до вказівок, які він надав, такими своїми діями він здійснив порушення пункту 1.5 та пункту 4.1 Посадової інструкції, тому, за порушення трудової дисципліни, яка виразилася у невиконанні наказу № 1636 та не дотриманні пунктів 1.5. та 4.1 посадової інструкції до позивача було правомірно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, оскільки заначена вимога директора ОСОБА_3 виїхати на ст.Немирів «для розслідування», кожним чином не передбачена посадовою інструкціює позивача ОСОБА_1 .

Трудові спори з питань накладення дисциплінарних стягнень вирішуються в установленому законодавством порядку.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.12.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст.147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Аналіз указаних вище норм трудового права дає підстави для висновку, що у справах, в яких оспорюється незаконне притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, саме роботодавець повинен довести дотримання законодавства про працю.

Зазначене узгоджується із ч.1 ст.81 ЦПК України, за змістом якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

За правилами ч. 1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до положень ч.1,3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надані сторонами докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами. Сторонами надано належним чином завірені копії відповідних документів.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності 2 підлягають задоволенню.

Ст.263 ЦПК України закріплено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Як видно з детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених витрат, необхідних для розгляду справи позивач сплатив своєму представнику гонорар за договором про надання правової допомоги 3000 грн.(а.с.21) та 3000 грн. за участь у судовому засіданні (а.с.52). Крім цього, позивач при поданні позовної заяви до суду сплатив судовий збір у сумі 908 грн (а.с.8).

У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. (а.с.3)

Керуючись ст..43,61 Конституції України, ст.31,139,147,149,150 КЗпП України, ст.ст.4,5, 11, 12, 13, 76-80, 81, 83 ,89,133,137, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити

Скасувати наказ начальника Виробничого підрозділу «Жмеринська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №36 від 01.12.2021 року про оголошення догани ОСОБА_1 .

Стягнути з АТ «Укрзалізниця» (, вул.Єжи Гедройця,5, 03150) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ід.н. НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. та за надання правничої допомоги в сумі 6000 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Порощук П.П.