ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/814/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №710/1432/21 Категорія: 301030300 Сивокінь С. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

розглянувши у порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Лип`янської сільської ради об`єднаної територіальної громади, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

13 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом та просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке складається із: АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 ворота з хвірткою.

Позов обґрунтовано тим, що позивач з 1994 року зареєстрована та постійно проживає у домоволодінні АДРЕСА_1 по даний час.

3 23 вересня 1993 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , який також зареєстрований та проживає у даному будинковолодінні з 1994 року.

Згідно із довідкою, виданою виконкомом Лип`янської сільської ради №739 від 16 червня 2021 року, згідно погосподарської книги № l, за померлою ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 рахується житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований на земельній ділянці, яка не приватизована.

Позивач вказувала, що вона та ОСОБА_3 у родинних відносинах не перебували. ОСОБА_3 у 1994 році змінила місце свого проживання, виїхала із с. Нечаєве до м. Дніпропетровська, залишила свій будинок без догляду.

З дозволу Лип`янської сільської ради у 1994 році вона з чоловіком вселилися у вказане будинковолодіння, де проживають по даний час. Їй відомо, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла в м. Дніпропетровськ. Їй відомо, що після смерті ОСОБА_3 згідно даних Спадкового реєстру, спадкова справа не відкривалася.

Згідно із інформаційною довідкою № 66647343 від 29 вересня 2021 року, виданою Шполянською державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вказаними параметрам запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня.

ОСОБА_1 вказує, що на даний час вона та ОСОБА_2 продовжують проживати у вказаному житловому будинку з надвірними спорудами, добросовісно та безперервно володіють та відкрито користуються даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядають за будинком та утримують його, роблять в ньому поточні та капітальні ремонти, оскільки вони постійно проживають та працюють у с. Нечаєве у СТОВ "Iскра" i іншого житла не мають. Її чоловік не заперечує проти того, щоб право власності на вказаний житловий будинок з надвірними спорудами було зареєстровано за нею.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтоване тим, що позивач з моменту користування спірним нерухомим майном знала хто є власником та заволоділа майном за волею власника.

Також суд вказав, що факт смерті власника майна та відсутність відомостей у Спадковому реєстрі інформації за вказаними параметрами, не може свідчити про відсутність можливих спадкоємців майна, які фактично прийняли спадщину, однак не оформили її.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу і просить рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2022 року скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

У апеляційній скарзі, крім обставин, викладених у позовній заяві, вказує, що судом першої інстанції не вірно встановлено, що вона як позивач, знала, хто є власником будинку і заволоділа майном за волею власника, оскільки ініціатором її вселення у спірний будинок була Лип`янська сільська рада, і саме з її волі вона туди вселилась.

Стверджує, що вона не знала і не могла знати, хто є власником будинку станом на 1994 рік.

Вважає, що судом не надана належна юридична оцінка довідці № 249 від 24 червня 2021 року, виданої КП ЧООБТІ, що станом на 01 січня 2013 року право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстроване, тому використовувати поняття «власник майна» немає достатніх підстав, оскільки власність на спірне будинковолодіння не визначене з точки зору діючого на той час та на даний час законодавства України.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказане судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно із даними паспортів ОСОБА_1 зареєстрована з 18 вересня 2000 року в с. Нечаєве, ОСОБА_2 зареєстрований з 06 березня 1994 року в с. Нечаєве (а.с. 7-9).

За відомостями довідки від 24 червня 2021 року № 249 КП ЧООБТІ Шполянський виробничий відділок, згідно архівних даних Шполянського виробничого відділку КП ЧОБТІ станом на 01 січня 2013 року за адресою: АДРЕСА_1 право власності на нерухоме майно не зареєстровано (а.с. 16 ).

Відповідно до довідки від 24 червня 2021 року № 249 КП ЧООБТІ Шполянський виробничий відділок, будинковолодіння розташоване в с. Нечаєве, вул. Центральна №43, Шполянського району Черкаської області складається з: А1 Житловий будинко, а2 Прибудова, Б1 Гараж, В1 Сарай, Г1 вбиральня, Д1 Погріб, №1 Колодязь, №2 АДРЕСА_4 ворота з хвірткою. Загальна вартість 35519 грн. (а.с. 17)

Згідно із довідкою, виданою виконкомом Лип`янської сільської ради Звенигородського району, Черкаської області від 20 вересня 2021 року №1000, ОСОБА_1 , 1972 року народження, з 1994 по даний час відкрито, безперервно, безперешкодно, користується будинком АДРЕСА_1 , який згідно даних погосподарської книги №1 рахується за померлою ОСОБА_3 (а.с.18).

За відомостями довідки виданої виконкомом Лип`янської сільської ради Звенигородського району, Черкаської області від 16 червня 2021 року №739, згідно погосподарської книги № 1 с. Нечаєве, за померлою ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 числиться житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований на земельній ділянці, яка не приватизована (а.с. 19)

Згідно із інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 66647343 від 29 вересня 2021 року інформаційну довідку надано у зв`язку з підготовкою до видачі свідоцтва про право на спадщину, параметри запиту: ОСОБА_3 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . За вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с. 20).

На запит Шполянського районного суду Лип`янська сільська рада повідомила, що ОСОБА_3 до 1992 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 . У 1992 році вибула до м. Дніпропетровська, без зняття із реєстрації місця проживання. Інформації щодо наявності у ОСОБА_3 дітей сільська рада не має (а.с. 47).

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Плати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17.

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

У постанові Верховного Суду від 28 березня 2019 року у справі № 215/5451/16-ц вказано, що суттєвим для виникнення права власності за набувальною давністю є встановлення моменту виникнення права власності за набувальною власністю та строк володіння, характер володіння (добросовісне, недобросовісне, відкрите, безперервне), обставини, за яких виникло володіння спірним майном, та чи відповідає це володіння ознакам безтитульного володіння, а також юридичний статус спірного майна.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння майном повинно бути добросовісним, тобто особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником;

- володіння повинно бути відкритим, тобто особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні;

- володіння повинно бути безперервним, тобто воно не повинно перериватися протягом всього строку набувальної давності.

.За набувальною давністю може набуватися право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

Згідно із матеріалами справи право власності на спірне будинковолодіння станом на 01 січня 2013 року не зареєстроване, однак, згідно із даними погосподарської книги № 1, будинок АДРЕСА_1 , рахується за померлою ОСОБА_3 .

Звертаючись із позовом та в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 вказувала, що з дозволу Лип`янської сільської ради у 1994 році вона вселилась до вказаного будинковолодіння. Дана обставина Лип`янською сільською радою, яка є відповідачем у справі, не оспорюється.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки володіння спірним майном позивачем не можна вважати добросовісним. Так, на час вселення у спірне будинковолодіння у 1994 році ОСОБА_1 не могла не знати, що вказане будинковолодіння рахується за ОСОБА_3 , хоча і відсутня інформація про реєстрацію права власності на нього у встановленому законом порядку.

Отже ОСОБА_1 на час вселення у спірне будинковолодіння не могла бути впевнена у тому, що на це майно не претендують інші особи, зокрема, ОСОБА_3 , і вона отримала це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , тому рішення суду зміні чи скасуванню не підлягає.

Відповідно до статті 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2022 року залишити без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді