Номер провадження: 22-ц/813/2820/22
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Хухрова С.В.,

переглянувши справу №523/15419/20 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», філії «Інфоксводоканал» товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» про визнання недійсним договору на водопостачання та водовідведення, відновлення пільгових прав споживача житлово-комунальної послуги по водопостачанню та водовідведенню шляхом укладення договору за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 березня 2021 року у складі судді Кисельова В.К., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 13 жовтня 2020 року до суду з вищеназваним позовом до абонвідділу Суворовського району міста Одеси в особі філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», вказав, що 2 жовтня 2020 року отримав відповіді від абонвідділу Суворовського району за №№3317, 3420/сув. від 7 вересня 2020 року, від ТОВ «Інфокс» філії «Інфоксводоканал» за №С-525 від 4 вересня 2020 року, у яких не визнається надходження його пропозицій до договору електронною поштою та стверджується, що з 16 червня 2020 року вступив в дію договір №228887/20200515/С2 тому, що ним з 15 травня до 15 червня 2020 року не надано заперечень або протоколу розбіжностей до цього договору. Згоди поставити свій підпис під договором від 15 травня 2020 року не може тому, що він порушує пільгове право його сім`ї на житлово-комунальні послуги, притискає його волевиявлення при формуванні договірних відносин. Частиною 2 статті 633 ЦК України встановлено, що умови публічного договору встановлюються для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідач добросовісно переписав типовий проект договору з додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», цей типовий договір відноситься до категорії публічного договору та не може бути застосований до регулювання відносин з особою, якій законом передбачені пільги у сфері житлово-комунальних послуг. Пунктом 6 зазначених Правил визначено обов`язковість надання послуг по водопостачанню та водовідведенню на підставі договору, який укладається відповідно до умов типового договору та додержання вимог Закону від 9 листопада 2017 року №2189-УП «Про житлово-комунальні послуги». У статті 12 цього Закону визначені істотні умови договору, більшість яких не були визначені у проекті договору. Не визначено запропонованим проектом договору, що послуга по водопостачанню та водовідведенню надається особам з 100 відсотковою пільгою; який об`єм поданої води підпадає під надану пільгу; як проводиться розрахунок при затримці перерахування пільгових коштів соціальними органами; яку відповідальність несе у цьому випадку споживач; чи має право постачальник послуги в такому випадку одностороннє приймати рішення про припинення послуги; начисляти штрафи та пеню; не перераховані показники абонентської послуги; не погоджена ціна абонентської послуги; порушені вимоги статті 631 ЦК України щодо визначення строку дії цього договору, вказано, що підписаний в 2020 році договір регулює відносини сторін ще до 2015 року. По всім істотним умовам договору повинна бути згода обох сторін, такі вимоги статті 638 ЦК України, тільки тоді договір вважається укладеним. Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_1 просив:

визнати Договір №228887/20200515/С2 від 15 травня 2020 року недійсним та зобов`язати ТОВ «Інфокс» підготувати та укласти договір між постачальником послуги по централізованому водопостачанню та централізованому водовідведенню, абонентському обслуговуванню і споживачем такої послуги ОСОБА_1 з урахуванням всіх вимог діючого законодавства (а.с.1-5).

На виконання ухвали судді Суворовського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2020 року про залишення позовної заяви без руху надано уточнення позовної заяви, за змістом якої визначено відповідачем ТОВ «Інфокс» (а.с.28, 30-31).

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 5 листопада 2020 року відкрито провадження у справі (а.с.32).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 4 лютого 2021 року до участі в справі залучено в якості співвідповідача філію «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» (а.с.41).

Відповідач ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» позов не визнав, зазначивши у відзиві, що за адресою АДРЕСА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ОСОБА_1 , нарахування за послуги здійснюється за показниками приладу обліку води та відповідно до діючих тарифів, по особовому рахунку зареєстровано дві особи. До 30 вересня 2019 року нарахування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення проводились з урахуванням пільги «Інвалід війни 3-ої групи» 100% на двох зареєстрованих осіб. З 1 жовтня 2019 року постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №373 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі» змінено механізм нарахування пільг. За період з 1 жовтня 2019 року по 31 грудня 2019 року позивач отримував пільгу у грошовій безготівковій формі, з 1 січня 2020 року отримує пільгу у грошовій готівковій формі. Щодо умов договору, які на думку позивача, є істотними, то ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовує тим, що не зазначення про наявність пільги у договорі порушує пільгове право його сім`ї. Дане твердження є хибним, оскільки філія не вирішує питання щодо надання або позбавлення пільги. Філія здійснює нарахування, а компетентні органи перераховують кошти, у даному випадку, у грошовій готівковій формі на рахунок пільговика, що передбачено постановою КМУ №373, пільговик, у свою чергу, повинен самостійно сплачувати за отримані послуги. Об`єм послуг з водопостачання та водовідведення, на які поширюються пільга, передбачені постановою КМУ «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» від 6 серпня 2014 року №409, а саме з 1 травня 2019 року соціальні нормативи становлять для користування послугами з централізованого водопостачання 3.6 м3 холодної води на одну особу на місяць за відсутності послуги з постачання гарячої води, для користування послугами з централізованого водовідведення 3.6 м3 на одну особу на місяць. При не надходженні грошових коштів на рахунок пільговика, останній має звернутися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення. Щодо припинення надання послуг, то дане право виконавця комунальних послуг передбачене пунктом 5 частини 1 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що також зазначено в оскаржуваному договорі. Щодо визнання договору недійсним, то 15 травня 2020 року позивачу було вручено Договір №228887/20200515/С2 з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Оскаржуваний договір є Типовим договором з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (без обслуговування внутрішньобудинкових систем), затвердженого постановою КМУ від 5 липня 2019 року №690. Протягом 30 днів з дня отримання договору споживач повинен направити заперечення або протокол розбіжностей. Позивач у визначений законом строк не надав заперечень або протоколу розбіжностей до Договору №228887/20200515/С2, який йому було вручено 15 травня 2020 року, тому Договір вважається укладеним з 15 червня 2020 року. Договір є укладеним з урахуванням всіх вимог чинного законодавства та обов`язковим для виконання відповідно до положень статті 629 ЦК України (а.с.44-46).

Позивачем ОСОБА_1 надано відповідь на відзив, за змістом якої по суті відзив підтверджує протиправність дій відповідача у формуванні договірних відносин та у практичному виконанні договірних обов`язків постачальника послуги по водопостачанню, водовідведенню або абонентському обслуговуванню. Відповідач підтверджує право його сім`ї на 100% пільгу на послугу по водопостачанню та водовідведенню, тобто на 7.2 м3 на сім`ю. При цьому стверджує, що розроблений Кабінетом Міністрів України Типовий договір є єдиним правочином, що підлягає виконанню. Така позиція постачальника послуги є нікчемною, нав`язувати свої вимоги при прийнятті договору до виконання споживачу він не має права, простежується примус до підпису нікчемного договору, договір повинен бути узгоджений по всім істотним умовам договору. Органами соціального захисту населення кошти за водопостачання та водовідведення перераховуються не вчасно, на несвоєчасно оплачену послугу постачальник послуги має право нараховувати штрафи та пеню, які підлягатимуть сплаті ним. Вважає, що до пільговиків не можуть застосовуватися умови публічного договору, до якого відносяться і типові договори. В договорі має бути зазначено, що всі штрафні санкції на нього покладатимуться лише при перевищенні пільгового споживання. Відсутність таких пунктів у договорі скасовує його право на пільги, змушує платити незалежно від перерахування пільгових коштів відповідними органами, в тому числі і штрафні нарахування незалежно від вини. Зміна механізму проходження пільгових коштів не означає відміну пільг. Від відповідача закон вимагає перераховувати всі послуги, які він надає та визначати суть послуг, запропонований договір цього не містить, натомість у договорі є пункти, які не мають ніякого відношення до нього як до споживача (а.с.53-57).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29 березня 2021 року:

позовні вимоги про визнання недійсним договору, зобов`язання укласти договір задоволено частково; зобов`язано ТОВ «Інфокс», філію «Інфоксводоканал» усунути порушення прав споживача ОСОБА_1 шляхом внесення до Договору №228887/20200515/С з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (без обслуговування внутрішньобудинкових систем), особовий рахунок № НОМЕР_1 , від 15 травня 2020 року, відповідний пункт щодо порядку урахування пільг ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) під час нарахування та сплати послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення;

позовні вимоги про визнання недійсним Договору №228887/20200515/С з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (без обслуговування внутрішньобудинкових систем), особовий рахунок № НОМЕР_1 , від 15 травня 2020 року залишено без задоволення (а.с.67-73).

Висновок суду мотивовано тим, що фактично Договір №228887/20200515/С з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (без обслуговування внутрішньобудинкових систем), особовий рахунок № НОМЕР_1 , від 15 травня 2020 року є укладеним між ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» та споживачем ОСОБА_1 , тому позовні вимоги в частині зобов`язання укласти договір задоволенню не підлягають. Підстави для визнання даного договору недійсним на підставі статей 203, 251 ЦК України відсутні, оскільки умови договору не суперечать вимогам Закону. Укладений договір є формою публічного договору. По особовому рахунку зареєстровано дві особи, які мають 100% пільгу на оплату житлово-комунальних послуг, з 1 січня 2020 року ОСОБА_1 отримує пільги у грошовій готівковій формі. У пункті 27 Договору передбачено відповідальність у вигляді пені за несвоєчасне здійснення платежів, при цьому несвоєчасне перерахування коштів зі сторони державних органів на покриття витрат не враховано. З огляду на що, з метою забезпечення прав споживача як особи, яка має пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг, суд зобов`язав відповідачів внести до договору відповідний пункт щодо порядку урахування пільг ОСОБА_1 під час нарахування та сплати послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні вимог про визнання договору недійсним Договору №228887/20200515/с від 15 травня 2020 року; ухвалити нове рішення в цій частині вимог про зобов`язання ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» додатково в індивідуальному договорі визначити умови щодо: переліку дій, які постачальник послуги виконує та включає до суми оплати за абонентське обслуговування; погоджену зі споживачем суму плати за абонентське обслуговування на місяць; зарахування в першу чергу пільгових коштів за їх цільовим призначенням, а саме для оплати послуги по централізованому водопостачанню та централізованому водовідведенню; погоджену зі споживачем дату, з якої регулюються договором відносини між постачальником та споживачем послуги по централізованому водопостачанню та централізованому водовідведенню (а.с.77-85).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Предметом спору є відповідність індивідуального типового договору вимогам діючого законодавства щодо договору, укладеного між постачальником житлово-комунальної послуги та її споживачем, якому надана пільга. Відсутність пільгової граничної норми послуги по водопостачанню та водовідведенню у розмірі 7.2 м3 в запропонованому для підписання індивідуальному типовому договорі суперечить вимогам статей 6, 203, 215, 627, 628, 631, 632, 633 ЦК України та частини 3 статті 2 Закону України від 9 листопада 2017 року №2189 «Про житлово-комунальні послуги». Частиною 2 статті 633 ЦК України визначено, що умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги, а частина 6 цієї статті визначає, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Якби запропонований для підпису проект договору не мав ніяких правових наслідків, то можна його підписати. Запропоновані умови договору дійсно не суперечать вимогам Закону, але можуть застосовуватися до відносин, які виникли за межами пільгових прав споживача, тому не погоджується з висновком суду про відсутність підстав для визнання договору недійсним на підставі статей 203, 251 ЦК України. У договорі не зазначено про абонентське обслуговування, відповідач вимагає плату за таке з лютого 2021 року хоча на підпис проект договору надав 18 травня 2021 року. Вважає безпідставним включення частини сплачених ним коштів в графу оплати за абонентське обслуговування. У 2014 році підписав Договір з постачальником про надання послуги по водопостачанню та водовідведенню, який до 2020 року кожен рік пролонгувався, ні усного, ні письмового попередження про припинення дії попереднього договору від постачальника не отримував. Донарахування з 2015 року постачальником включені безпідставно без врахування строку позовної давності. Частиною 3 статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Свої пропозиції до Договору надіслав електронною поштою, проте постачальник отримання таких заперечує. У запропонованому для підпису договорі не зазначено про пільги. Зміна механізму проходження пільгових кошів не є підставою для відміни об`єму пільгових прав.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує підтриманням позиції щодо відповідності укладеного договору закону та відсутності підстав для визнання договору недійсним (а.с.93-96).

У запереченні на відзив ОСОБА_1 підтримав власну позицію про монопольне положення відповідача, використання відповідачем пільгових коштів на власний розсуд, самостійну відмову відповідача від виконання договору, що був укладений у 2014 році, встановлення у новому договорі строку дії договору з 2015 року, не врахування пропозицій споживачів щодо роз`яснення вимог законодавства щодо надання послуг (а.с.110-111).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 7, частини 1 статті 12, частин 4, 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-УШ (далі Закон №2189-УШ), пункту 6 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 року №690, (далі Правила) надання послуг здійснюється на договірних засадах.

Підпунктом 2 пункту 1 статті 8 Закону №2189-УШ визначено обов`язок виконавця комунальної послуги готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Згідно пункту 4 статті 13 Закону №2189-УШ якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладення договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

ОСОБА_1 визначений законом строк та порядок не надано заперечень або протоколу розбіжностей до врученого 15 травня 2020 року Договору №228887/20200515/С2, як наслідок, Договір вважається укладеним з 15 червня 2020 року.

Правові підстави для застосування положень частини 3 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України та, відповідно, визнання Договору №228887/20200515/С2 недійсним відсутні, з чим суд першої інстанції визначився правильно.

Питання пільг щодо оплати послуг врегульовано Порядком надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі (далі Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №373 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі». Даним Порядком з 1 жовтня 2019 року змінено механізм нарахування пільг, про який доведено до відома споживача ОСОБА_1 з відповідними роз`ясненнями у відповідях на його звернення.

На виконання Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 року №690 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами», постановою Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 4 лютого 2020 року №283 для населення з 5 лютого 2020 року встановлені тарифи з оплати за абонентське обслуговування.

Оплата за абонентське обслуговування це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійснення розподілу обсягу спожитих послуг між споживачем та стягнення плати за спожиті комунальні послуги, витрати на обслуговування приладів розподілювачів теплової енергії та/або вузлів, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку.

Плата виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і електричної енергії) за індивідуальним договором складається з: 1) плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; 2) плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України.

Плата за абонентське обслуговування введена в дію на всій території України та нараховується на один особовий рахунок у фіксованому розмірі.

Правильність нарахування споживачу ОСОБА_1 плати за Договором №228887/20200515/С2 від 15 травня 2020 року з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (без обслуговування внутрішньобудинкових систем), особовий рахунок № НОМЕР_1 , наявність/відсутність заборгованості та підстави виникнення такої не є предметом розгляду у даній справі (спір щодо стягнення заборгованості наразі не розглядається).

Оскільки правові підстави для визнання недійсним Договору №228887/20200515/С2 від 15 травня 2020 року відсутні, то слід виходити з того, що Договір укладений. У розумінні статті 630 ЦК України зміст договору може визначатися відповідно до типових умов договорів певного виду, які розробляються і оприлюднюються, як правило, державними органами чи іншими інституціями, що покликані здійснювати координацію контролю, управління діяльністю в окремих галузях цивільного обігу.

Питання зміни або розірвання договору законодавчо врегульовані.

Підстави для зміни або розірвання договору є відмінними від підстав визнання договору недійсним.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 12 травня 2022 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 березня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», філії «Інфоксводоканал» товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» про визнання недійсним договору на водопостачання та водовідведення, відновлення пільгових прав споживача житлово-комунальної послуги по водопостачанню та водовідведенню шляхом укладення договору залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 травня 2022 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова