Справа № 148/1353/16-ц
Провадження №2/148/3/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 травня 2022 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді Ковганича С.В.,

при секретарі Мрочко Т.О., Носулько К.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

свідка ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині за правилами загального позовного провадження справуза позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тульчинська державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Тульчинської міської ради, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тульчинська державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру, мотивуючи свої вимоги тим, що вона та ОСОБА_8 уклали між собою договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Дана квартира належала ОСОБА_8 на підставі витягу про державну реєстрацію прав від 24.02.2012.

В зв`язку з проведенням реконструкції даної двохкімнатної квартири в однокімнатну нотаріально договір купівлі-продажу не складався і угода ніде не реєструвалася. На підтвердження укладення договору ОСОБА_8 10.12.2015 надав їй розписку про отримання від неї 7000 доларів США в рахунок продажу квартири та було складенодоговір купівлі-продажу даної квартири в присутності свідків: ОСОБА_9 та ОСОБА_5 .

В зв`язку з реконструкцією даної квартири до 02.03.2016 вона не мала змоги здійснити переоформлення придбаної квартири.

В кінці березня 2016 року вона звернулась до ОСОБА_8 з метою нотаріального посвідчення письмового договору купівлі-продажу даної квартири, який вони уклали 10.12.2015, але ОСОБА_8 їй відмовив, посилаючись на незадовільний стан свого здоров`я та небажання відлучатися з дому.

Такі дії ОСОБА_8 порушували її права, у зв`язку із чим вона не мала можливості здійснити реєстрацію права власності вказаної квартири, яке набула на підставі договору купівлі-продажу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер.

Згідно ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлено його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна сторона вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним; частина 2 ст.220 ЦК України передбачає, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Важає, що дії як з її сторони, так зі сторони ОСОБА_8 свідчать про те, що вони домовились щодо усіх істотних умов договору, вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків та у повному обсязі виконали умови договору купівлі-продажу.

В зв`язку з вищезазначеним вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 відповідно витягу про державну реєстрацію прав, укладений 10.12.2015 між нею та ОСОБА_8 виконаним та дійсним та визнати за нею право власності на дану квартиру.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 13.10.2016 у справі замінено первісного відповідача виконавчий комітет Тульчинської міської ради на належних відповідачів - ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просить позов задовольнити. Також пояснив, що надати оригінал розписки немає можливості, так як вона згоріла під час пожежі.

Відповідач ОСОБА_7 та її представник в судове засідання 13.05.2022 не з`явилися. В судовому засідання 05.08.2020 відповідач позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона являється тіткою померлого ОСОБА_8 . Документи на квартиру знаходяться у неї. Її племінник за життя не говорив їй, що хтось хоче забрати квартиру. Також в матеріалах справи наявна заява від відповідача (а.с.39 т.2), згідно якої вона просить подальші судові засідання проводити у її відсутність, позовні вимоги не визнає, проти задоволення позову заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник позовні вимоги не визнали, просять відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача вказав, що перешкод для оформлення договору купівлі-продажу не було. Росписка не містить умов договору купівлі-продажу.

Третя особа - представник Тульчинської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи (а.с.92 т.2) наявна заява від неї, згідно якої вона просить розглянути справу без присутності представника нотаріальної контори.

Допитана в судовому засіданні 11.01.2021 свідок ОСОБА_5 суду показала, що вона у Вінниці зустріла ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Вони сказали їй, що займаються оформленням квартири. Вона порадила їм написати розписку, яку вони написали на комп`ютері в квартирі в м.Вінниця. Байда дану розписку підписав, ОСОБА_12 надала йому кошти в розмірі 7000 доларів США. На той момент у ОСОБА_13 тряслись руки, він погано говорив, його зовнішній вигляд був нездоровий. Оформленням квартири та перереєстрацією займалась ОСОБА_12 .

Суд вважає можливим розгялнути справу у відсутність нез`явившихся учасників справи.

Заслухавши сторін, їх представників, свідка, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії витягу про державну реєстрацію від 24.02.2012 №33286195 (а.с. 4 т.1) ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.02.2012 належала на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії спадкової справи №273/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 (а.с. 25-30 т.1) вбачається, що 12.04.2016 ОСОБА_7 , а 18.05.2016 - ОСОБА_3 звернулась до Тульчинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і 12.04.2016 відбулася реєстрація спадкової справи спадкодавця ОСОБА_8 .

Позивач стверджує, що за життя ОСОБА_8 , а саме 10.12.2015, між нею та ним було укладено договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 . В обгрунтування даного факту позивачем надано копію розписки (договору купівлі-продажу) від 10.12.2015 (а.с.40 т.1), відповідно до якої ОСОБА_8 продав свою квартиру ОСОБА_6 та отримав від останньої за продаж даної квартири кошти в сумі 7000 доларів США, що еквівалентно станом на 10.12.2015 175000 грн. Вказана розписка-договір надрукована та підписана в присутності свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_5 .

Оскільки вищевказаний договір купівлі- продажу не було посвідчено нотаріально, а зараз така можливість втрачена через смерть ОСОБА_8 , позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.

Такж судом враховано, що за клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Мовчана В.В. у справі була призначена судова почеркознавча експертиза, однак питання поставленні в ухвалі суду еспертом не вирішувались, так як для проведення почеркознавчих досліджень надаються оригінали документів, про що свідчить висновок експертів за результатами проведення судової-почеркознавчої експертизи та судової-технічної експертизи документів у цивільній справі №148/1353/16-ц від 05.01.2022.

Згідно ч.1 ст. 655 ЦК України (у редакції станом на 10.12.2015), за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.657 ЦК України (в редакції станом на 10.12.2015), договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України ( в редакції станом на 10.12.2015), договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України ( в редакції станом на 10.12.2015), право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч.2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України (в редакції станом на 10.12.2015), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Таким чином, однією з умов застосування ч.2 ст.220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 336/679/17-ц.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Частинами 1, 2 ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до 1, 2 ст. 89 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Між тим позивачем та її представником не надано суду належних та достатніх доказів, які б підтверджували ухилення ОСОБА_8 до моменту його смерті від нотаріального посвідчення спірного договору, зокрема доказів про те, що останній викликався для здійснення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу чи повідомлявся про час та місце його проведення.

Окрім того, у зв`язку з відсутністю у позивача оригіналу розписки (договору купівлі-продажу) від 10.12.2015, останньою не доведено укладення між нею та ОСОБА_8 оспорюваного договору купівлі продажу як на момент звернення з позовом до суду, так і на момент ухвалення рішення, копія даної розписки не є достовірним доказом даного факту, показів свідка ОСОБА_5 для встановлення даного факту є недостатньо, а тому позовна вимога щодо визнання договору купівлі продажу дійсним задоволенню не підлягає.

З огляду на відсутність підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу від 10.12.2015, вимога позивача щодо визнання за нею права власності на квартиру також задоволенню не підлягає.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про відсутність правових підстав для їх задоволення.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем не відшкодовуються, а з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судові витрати в розмірі 858,05 грн за проведення комплексної судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи. №6662/6663/21-32/6664/21-33 від 05.01.2022 (а.с.65).

На підставі викладеного, керуючись ст. 15, 220, 334, 626,628, 632, 638, 655, 657, 640 ЦК України (в редакції станом на 10.12.2015), ст.4, 13, 19, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тульчинська державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем, залишити за нею.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , понесенні судові витрати в розмірі 858,05 грн ( вісімсот п`ятдесят вісім гривень 05 копійк) за проведення комплексної судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи №6662/6663/21-32/6664/21-33 від 05.01.2022.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 19.05.2022.

Суддя: