ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року м.Суми

Справа №592/9513/21

Номер провадження 22-ц/816/489/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання -

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 вересня 2021 року в складі судді Костенка В.Г., ухваленого в м. Суми, повний текст судового рішення складено 22.09.2021 року, -

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду у липні 2021 року із позовною заявою, ОСОБА_1 просив суд стягнути з акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь позивача 1 000 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю його батька від професійного захворювання.

Свої вимоги мотивував тим, що його батько ОСОБА_2 з 1962 року по 2001 рік перебував у трудових відносинах з відповідачем, мав професійні захворювання та втрату професійної працездатності. ІНФОРМАЦІЯ_1 (у віці 81 рік) ОСОБА_2 помер від ускладнень, спричинених професійним захворюванням, що підтверджено довідкою МСЕК. Зазначає, що у зв`язку зі смертю батька позивач зазнав моральних страждань, оскільки втратив рідну людину і виправити це неможливо. Вважає, що оскільки роботодавець не забезпечив безпечних умов праці на виробництві, у зв`язку з чим помер його батько, то відповідач повинен відшкодувати спричинену позивачу моральну шкоду в розмірі 1 000 000,00 грн., яку розрахував як 10 000 грн. за 1 відсоток, а життя батька у 100 відсотків.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 вересня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі 80 000,00 грн. Стягнуто з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» судовий збір в дохід держави в сумі 908,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що ОСОБА_2 повідомлявся про недосконалість технологій та наявність у зв`язку з цим шкідливих виробничих факторів на робочому місці, також для нього були передбачені пільги і компенсації за роботу в шкідливих умовах праці. Після виходу на пенсію, роботодавець здійснював повне відшкодування пільгової пенсії Пенсійному фонду України. Відповідно до чинного законодавства, ОСОБА_2 забезпечувався засобами індивідуального захисту, але використовував їх неефективно. Вказує, що наявність моральної шкоди позивач обґрунтував лише власними почуттями та будь-яких доказів на підтвердження завдання такої шкоди не надав. Стверджує, що додані позивачем документи не засвідчують факту родинних зав`язків чи проживання однією сім`єю з померлим. Зазначає, що при визначенні розміру суми відшкодування судом не враховано принципи справедливості та розумності.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не направлено.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Суми в сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження. У свідоцтві прізвище зазначено російською мовою « ОСОБА_4 » (а.с. 8).

З 29.11.1990 року ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується його паспортом з відповідними відмітками про місце реєстрації (а.с. 6).

ОСОБА_2 мав зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 18.07.1990 року, що підтверджується його паспортом з відповідними відмітками про місце реєстрації (а.с. 9).

З 29.06.1962 року по 31.12.2001 року ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» та був звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (а.с. 10-12).

Згідно акту розслідування професійного захворювання (отруєння) № 81 від 10.10.2001 року ОСОБА_2 встановлені такі професійні захворювання: нейросенсорна туговухість з різким ступенем зниження слуху IV ст. професійного характеру (основний діагноз); хронічний бронхіт. IXC, атеросклеротичний кардіосклероз. ГБ II ст. ДЕП І ст.; вегето-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок (супутній діагноз), які виникли за таких обставин: недосконалість технологічних процесів котельно-зварювального виробництва, неповне забезпечення засобами індивідуального захисту в умовах інтенсивного виробничого шуму, вібрації та відсутності належного контролю за їх використанням. Причиною професійного захворювання зазначено - довготривала взаємодія на робочого шкідливих виробничих факторів: інтенсивного виробничого шуму у розмірі, що значено перевищують допустимі рівні (а.с. 13).

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 135 від 16.12.2002 року ОСОБА_2 встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ другої стадії пилової етіології в фазі неповної ремісії. Емфізема легень I- II ступеню. Легенева недостатність II ступеню. Захворювання професійне. Нейросенсорна туговухість IV ст. зниження слуху професійного характеру (основний діагноз). IXC, стенокардія стабільного напруження І-II ст., атеросклеротичний кардіосклероз СНПА. Гіпертонічна хвороба II ст. ДЕП І-II ст. (гіпертонічна+атеросклеротична) з ХНМК переважно в вертебро-базилярному басейні. РОХП з сенсорними порушеннями. Двосторонній плече-лопатковий периартрит з алгічними синдромом (супутній діагноз). Професійні захворювання виникли за таких обставин: недосконалість технологічних процесів котельно-зварювального виробництва. Причиною професійного захворювання зазначено - робота в умовах запиленості, виробничого шуму на протязі тривалого часу (а. с. 14).

Отже, неправомірних дій померлого працівника під час розслідування його хронічних захворювань встановлено не було.

Згідно довідки спеціалізованої фтизіатричної МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги № 006267, - ступінь втрати професійної працездатності у ОСОБА_2 склала 80 % (в т. ч. ХОЗЛ 50 %, туговухість 30 %, акт № 81 від 10.10.2001, акт № 135 від 16.12.2002) повторно та встановлено II групу інвалідності, безтерміново. Призначено медикаментозне лікування, санаторне лікування в місцевому санаторії (а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що видане відповідне свідоцтво на підставі актового запису № 658 від 24.05.2019 року (а.с. 17).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 346 від 23.05.2019 року - ОСОБА_2 помер від захворювань: гостра легенево-серцева недостатність, хронічне легеневе серце, хронічна обструктивна хвороба легенів, не уточнена II розповсюджений атеросклероз (а.с. 20).

Згідно довідки МСЕК від 05.09.2019 року № 001038 встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 21.05.2019 року з професійним захворюванням. (а.с. 21). Оцінюючи цей доказ, суд першої інстанції, зазначив, що в цій довідці прізвище зазначено « ОСОБА_4 » і є примітка виправлено « ОСОБА_4 », та вказав, що зазначені виправлення не впливають на можливість оцінки цього доказу разом з іншими.

Крім того, судом першої інстанції, встановлено, що у паспорті позивача російською мовою зазначено прізвище « ОСОБА_4 », і у паспорті померлого ОСОБА_2 також прізвище російською мовою зазначено « ОСОБА_4 ». Також, офіційний переклад свідоцтва про смерть ОСОБА_2 містить переклад на російську мову прізвища « ОСОБА_4 » як « ОСОБА_4 » (а.с. 19).

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що деякі розбіжності у прізвищах позивача та його батька цілком пояснюються помилками при перекладі з російської мови на українську мову. Позивач має по-батькові ОСОБА_5 , що відповідає імені батька ОСОБА_2 . Відтак наявність родинних зв`язків між позивачем і померлим не викликає сумніву.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що роботодавцем порушено право батька позивача на безпечні умови праці, внаслідок чого у нього виникло професійне захворювання, що спричинило його смерть. Цей факт підтверджено медичними документами. Суд враховував характер професійного захворювання померлого, страждання позивача внаслідок втрати близької людини, конкретні обставини справи і наслідки, що наступили, та визначив розмір відшкодування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на таке.

Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч. 4 ст. 43 Конституції України.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до частин 2, 4 вказаного Закону, під час укладання трудового договору роботодавець повинен проінформувати працівника під розписку про умови праці та про наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, можливі наслідки їх впливу на здоров`я та про права працівника на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору. Усі працівники згідно із законом підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Частинами другою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частина друга статті 1168 ЦК України визначає, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Так, судом встановлено, що батьку позивача ОСОБА_2 встановлена втрата професійної працездатності первинно 30 %, та в подальшому на рівні 65 % та 80 %, а також причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням, про що видані відповідні довідки.

Доводи відповідача про відсутність порушень законодавства про охорону праці зі сторони роботодавця спростовуються наявним в матеріалах справи висновками актів розслідування професійного захворювання (отруєння) № 81 від 10.10.2001 року та № 135 від 16.12.2002 року, якими встановлено, що причинами професійного захворювання стали: 1) недосконалість технологічних процесів котельно-зварювального виробництва, неповне забезпечення засобами індивідуального захисту в умовах інтенсивного виробничого шуму, вібрації та відсутності належного контролю за їх використанням та як наслідок довготривала взаємодія на робочого шкідливих виробничих факторів - інтенсивного виробничого шуму у розмірі, що значено перевищують допустимі рівні та робота в умовах запиленості на протязі тривалого часу.

Доводи скарги про добровільність виконання робіт у шкідливих умовах праці батьком позивача, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність у вставленому законом порядку за їх невиконання.

Не переконують колегію суддів посилання в апеляційній скарзі на те, що однією з обставин, за яких у ОСОБА_2 виникли професійні захворювання, є неефективне використання засобів індивідуального захисту (що не доводиться актом розслідування професійного захворювання), оскільки вказує на неефективність самих засобів індивідуального захисту при наявності недосконалості технологічних процесів котельно-зварювального виробництва. При цьому, відповідач не вказує і про наявність інших обставини, які сприяли виникненню профзахворювання, зокрема, недосконалість технологій на виробництві та проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму та запиленості, які перевищували допустимі норми.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що позивач не підтвердив достатніми та допустимими доказами факт заподіяння йому моральних страждань, колегія суддів зазначає таке.

У зв`язку зі смертю батька, позивач ОСОБА_1 втратив рідну людину, і ця втрата вочевидь є невідновлювальною, що, в будь-якому випадку, тягне за собою порушення нормальних життєвих зв`язків позивача. Крім того, сам по собі факт смерті батька позивача беззаперечно свідчить про те, що останній відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру і висновки місцевого суду з цього приводу є правильними.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд в повній мірі врахував роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, зокрема п. 9, в якому судам рекомендовано при визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди враховувати характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), інші обставини, як стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні ЄСПЛ в справі «Недайборщ проти РФ» від 01.07.2010 року (Скарга № 42255/04) Європейський суд з прав людини у п. 37 зазначив, що заявник не зобов`язаний надавати будь-які докази наявності понесеної ним моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Таким чином, виходячи із засад розумності та справедливості, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є занадто великим, та з урахуванням глибини та тривалості моральних страждань позивача, яких він зазнав внаслідок смерті батька, місцевий суд вірно визначився з розміром моральної шкоди.

Разом із цим, колегія суддів звертає увагу на те, що 20.12.2019 року Ковпаківським районним судом м. Суми ухвалено рішення у справі № 592/16765/19 про стягнення з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_3 100 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю особи (чоловіка позивачки, - ОСОБА_2 ) (а.с. 30-31), і 02.10.2020 року Ковпаківським районним судом м. Суми ухвалено рішення у справі № 592/4803/20 про стягнення з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_6 80 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю особи (батька позивача, - ОСОБА_2 ) (а.с. 32-32). При цьому, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.10.2020 року у справі № 592/4803/20 АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» до суду апеляційної інстанції не оскаржувало, що опосередковано свідчить про згоду із визначеним судом розміром грошового відшкодування моральної шкоди сину, у зв`язку із смертю його батька.

Інші аргументи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів у справі та не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява № 4909/04).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, і з урахуванням принципів справедливості, розумності та виваженості правильно визначив розмір моральної шкоди в сумі 80 тис. грн. врахувавши характер правопорушення, ступінь вини підприємства, яким завдано моральної шкоди, глибину душевних страждань сина померлого працівника, надавши правильно правову оцінку фактичним обставинам справи.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина