Справа № 700/228/22
Провадження № 2/700/139/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2022 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Бондарчук Т.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт.Лисянка цивільну справу №700/228/22, провадження №2/700/139/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_2 адвокат Хоріщенко Андрій Васильович до Вотилівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про встановлення належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Вотилівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про встановлення належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що 01.04.2016 року тіткою позивачів ОСОБА_3 було складено заповіт. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,92 га, яка знаходиться в с.Вотилівка. Згідно заповіту спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є племінниками спадкодавця. Про наявність заповіту після смерті тітки позивачі дізналися влітку 2020 року та звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, при зверненні до нотаріальної контори отримали відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з пропущеним строком для прийняття спадщини та через розбіжності у правовстановлюючих документах. Згідно редакції заповіту, прізвище ОСОБА_1 вказано як « ОСОБА_4 », а відповідно до паспорту громадянина України, серії НОМЕР_1 виданого 29.03.1978 року його прізвищем є « ОСОБА_5 ». Розбіжності у написанні прізвища виникла внаслідок його перекладу з російської мови на українську. Така розбіжність у написанні прізвища ОСОБА_1 є перешкодою для оформлення спадкових прав та потребує встановлення в судовому порядку.

За таких обставин вони вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав та просять встановити, що заповіт ОСОБА_3 , посвідчений 01.04.2016 року секретарем Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнати за ними право власності по 1/2 частини на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачі у підготовче судове засідання не з`явилися, представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивачів ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 13.05.2019 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,92 га, яка знаходиться в адмінмежах с.Вотилівка.

Згідно заповіту від 01.04.2016 року посвідченого секретарем Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області все своє майно померла заповіла на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно редакції заповіту, прізвище ОСОБА_1 вказано як « ОСОБА_4 », а відповідно до паспорту громадянина України, серії НОМЕР_1 виданого 29.03.1978 року його прізвищем є « ОСОБА_5 ».

Розбіжності у написанні прізвища виникла внаслідок його перекладу з російської мови на українську.

Таким чином, прізвище позивача у заповіті як « ОСОБА_4 » було вказано помилково, що не заперечується відповідачем у справі.

Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи в порядку окремого провадження, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту належності правовстановлюючого документа спадкодавцю необхідне позивачу з метою реалізації його права на спадщину за заповітом та подальше розпорядження спадковим майном.

Зважаючи на вказані обставини, які підтверджені зібраними у матеріалах справи доказами, дані вимоги позивача підлягають задоволенню.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,92 га, яка знаходиться в адмінмежах с.Вотилівка, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №000314.

Позивачі як спадкоємці за заповітом звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, при зверненні до нотаріальної контори отримали відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з пропущеним строком для прийняття спадщини та через розбіжності у правовстановлюючих документах, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №1247/02-31 від 27.08.2020 року.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1218, ч.1 ст.1225 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

За вимогами ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Згідно зі ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності на майно, у разі коли це право оспорюється або не визнається, а також у разі втрати документів на право власності на майно.

З огляду на викладене, визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивачів підлягають задоволенню, оскільки розбіжності у правовстановлюючих документах унеможливлюють оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, відсутність інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, необхідно визнати за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частини на спадкове майно, що залишилося після смерті їх тітки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1218, 1261,1269, 1270 ЦК України, стст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 200,206,263, 264, 265, 293, 294, 315- 319 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_2 адвокат Хоріщенко Андрій Васильович до Вотилівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про встановлення належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Встановити, що заповіт ОСОБА_3 , що посвідчений 01.04.2016 року секретарем Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частиниземельної ділянки загальною площею 2.92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адмінтериторії Вотилівської сільської ради, кадастровий номер: :02:001:0068, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №000314, виданого на ім`я ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , у порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частиниземельної ділянки загальною площею 2.92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адмінтериторії Вотилівської сільської ради, кадастровий номер: :02:001:0068, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №000314, виданого на ім`я ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В.Бесараб