Ухвала

16 травня 2022 року

м. Київ

справа № 456/1880/16-ц

провадження № 61-4559св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Чернилевська Марта Михайлівна, Моршинська міська рада,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення постанову Львівського апеляційного суду від 31 грудня 2021 року у складі колегії суддів:Ванівського О. М., Бойко С. М., Крайник Н. П.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, визнання недійсною державної реєстрації.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 липня 2019 року позов задоволено. Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,0626 га по АДРЕСА_1 , укладений 02 липня 2014 року дарувальником ОСОБА_2 та обдарованим ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Чернилевською М. М., зареєстрований в реєстрі за №1466.

Визнано недійсною та скасовано державну реєстрацію проведену приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Чернилевською М. М. 02 липня 2014 року державної реєстрації земельної ділянки площею 0.0626 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0121, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на власника ОСОБА_2 з індексним номером 14159379 від 02 липня 2014 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 5600 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріалами справи доведений факт, того, що відповідач ОСОБА_3 набув право власності на нерухоме майно, а саме земельну ділянку на підставі скасованого рішенням суду державного акту, який не є чинним на сьогоднішній день, тож ОСОБА_2 не мав права відчужувати не належне йому у встановленому чинним законодавством порядку майно.

Постановою Львівського апеляційного суду від 31 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 липня 2019 року скасовано. Постановлено новее судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 . До ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, визнання недійсною державної реєстрації відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що під час вирішення спору, судом першої інстанції не враховано й не встановлено, яким чином вчинення оспорюваного правочину, в якому ОСОБА_1 не є стороною, порушує його права та яким чином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкоджає реалізації прав на користування земельною ділянкою. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом визнання оспорюваного договору недійсними не є ефективним способом відновлення порушеного права позивача, адже за загальним правилом наслідком встановлення судом недійсності правочину є реституція. Відповідно, визнання договору дарування недійсними не матиме наслідком звільнення земельної ділянки чи усунення перешкод у користуванні нею, а тому не відновить порушеного права позивача, який не є власником майна, відчуженого за оспорюваним договором дарування. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час існував спір з приводу проїзду загального користування. Матеріали справи не містять відомостей про те, що після укладення спірного правочину, такий спір виникав між позивачем та ОСОБА_3 , якому подарована земельна ділянка. Позивач помилково вважав, що його порушене право підлягає захисту шляхом визнання недійсним договору дарування земельної ділянки з підстав порушення публічного порядку (стаття 228 ЦК України). Судом першої інстанції не правильно визначено характер спірних правовідносин, не уточнено підставу позову, що призвело до неправильного вирішення справи, не проаналізовано того, що за рішенням суду у справі №2-51/2006, державний акт у цілому не визнавався недійсним, а тому суд не уточнив, на якій підставі позивач просив визнати недійсним договір дарування в частині, яка не стосується та яка частина земельної ділянки має відношення до проїзду загального користування. Крім того, Моршинська міська рада не заявляла будь - яких вимог до відповідачів з приводу укладення договору дарування земельної ділянки.

У березні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 31 грудня 2020 року та залишити в силі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 липня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків.

Після усунення недоліків, ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з суду першої інстанції.

У січні 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року передано справу № 1519/2-5034/11 на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду з огляду на необхідність відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 липня 2021 року у справі № 496/1332/18.

В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначено, що зазначення в якості дати судового рішення не дати судового засідання, на яке викликались учасники справи, а дати виготовлення повного тексту судове рішення необґрунтоване.

Ухвалою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року справу № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) прийнято в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Правовідносини у цій справі є подібними до правовідносин у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється в випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Тому колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 456/1880/16-ц.

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі № 456/1880/16-ц зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду справи 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук