Справа №:755/3793/22
Провадження №: 6/755/368/22
УХВАЛА

"19" травня 2022 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., розглянувши матеріали подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, стягувач - ОСОБА_1 , боржник - ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшло подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, стягувач - ОСОБА_1 , боржник - ОСОБА_2 .

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями подання передано на розгляд судді Хромовій О.О.

У поданні приватний виконавець просить тимчасово обмежити право виїзду за межі України боржника - громадянки України ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань за виконавчим документом, без вилучення паспортного документа.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. перебуває виконавче провадження № 58931751 з примусового виконання виконавчого листа № 2-393/11 від 07 грудня 2011 року, виданого Святошинським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 заборгованості за поставлений товар за договором купівлі-продажу від 10 листопада 2009 року № 1011/09 у сумі 28 000,00 грн, інфляційні втрати в сумі 289,24 грн, 3 % річних у сумі 490,19 грн, штрафні санкції у сумі 89 600,00 грн, а всього 118 379,20 грн.

Вирішуючи питання про прийняття подання до провадження, суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами частин першої та другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

З аналізу даної норми закону вбачається, що місцем виконання рішення суду є місце вчинення виконавчих дій, а не місцезнаходження державного/приватного виконавця чи місце відкриття виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19.

Таким чином, приватний виконавець, звертаючись до суду, помилково визначив підсудність подання про обмеження боржника у праві виїзду за межі України Дніпровському районному суду міста Києва, за своїм місцезнаходженням.

З матеріалів виконавчого провадження № 58931751 вбачається, що боржник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить до територіальної юрисдикції Святошинського районного суду міста Києва.

Рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ № 2-393/11 та відкрито виконавче провадження № 58931751, також ухвалено Святошинським районним судом міста Києва.

Даних про місцезнаходження майна боржника матеріали справи не містять.

З аналізу викладеного вище, суд приходить до висновку, що з поданням про обмеження боржника у праві виїзду за кордон, приватний виконавець повинен звертатися до суду, за місцем виконання відповідного рішення суду та в межах юрисдикції суду, який видав відповідний виконавчий документ, тобто до Святошинського районного суду міста Києва.

Таким чином, подання державного виконавця про обмеження боржника у праві виїзду за межі України, слід розглядати саме за місцем виконання рішення суду, а не за місцезнаходженням органу виконавчої служби.

Відповідно до частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно із статтею 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Таким чином, враховуючи місце проживання боржника, що є місцем виконання відповідного рішення та той факт, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, в межах якого приватним виконавцем подано клопотання про обмеження у праві виїзду за межі України, виданий Святошинським районним судом міста Києва, то подання належить до територіальної юрисдикції Святошинського районного суду міста Києва (03148, м. Київ, вулиця Якуба Коласа, 27-А).

Керуючись статтями 31, 32, 441 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, стягувач - ОСОБА_1 , боржник - ОСОБА_2 , передати за підсудністю до Святошинського районного суду міста Києва

(03148, м. Київ, вулиця Якуба Коласа, 27-А).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова