Справа № 214/6771/21
2/214/1322/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

10 травня 2022 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Кушнерук Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, при заочному розгляді, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, про позбавлення права користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою 17 серпня 2021 року, в якій просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі нотаріально посвідченого договору дарування належить житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . У житловому приміщенні значиться зареєстрованим місце проживання її, сина ОСОБА_3 та її колишнього чоловіка ОСОБА_2 . Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 вересня 2020 року у справі №214/148/20 шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано. Фактично шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинено з 2016 року, та з того часу відповідач в належному позивачеві житловому приміщенні не проживає, його особисті речі в квартирі відсутні, участі в оплаті житлово-комунальних послуг він не приймає, допомоги на утримання квартири в житловому стані не надає. Оскільки зняти з реєстраційного обліку місце проживання ОСОБА_2 в позасудовому порядку вона не має можливості, в той час як реєстрація відповідача обмежує її права як власника житлового приміщення, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2021 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Правом на участь в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не скористалася, подавши клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, однак не з`явився, причини неявки не відомі, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 правом на участь в судовому засіданні не скористалась, подавши заяву про розгляд справи без її участі. При ухваленні рішення по справі покладалась на розсуд суду.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, строк дії воєнного стану в Україні було в черговий раз продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб на підставі Указу Президента України №259/2022 від 18 квітня 2022 року, затвердженого Законом України №2212-ІХ від 18 квітня 2022 року.

24 лютого 2022 року Радою суддів України прийнято рішення «Щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень ВРП та воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією з боку рф» та рекомендації від 02 березня 2022 року щодо роботи судів в умовах воєнного стану. Відповідно до вказаних актів, Рада суддів України рекомендувала судам України виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні, самостійно визначати особливості роботи суду, керуючись реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні.

З огляду на відсутність активних бойових дій безпосередньо на території м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області продовжує здійснювати правосуддя з урахуванням реальної поточної обстановки у місті. Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану повноваження судів не можуть бути припинені.

З огляду на викладене, оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є одноособовим власником житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить їй на праві приватної власності на підставі договору дарування від 24 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О., зареєстрованого в реєстрі за №5850. Право власності зареєстроване за ОСОБА_1 в КП «Криворізьке БТІ» ДОР 31 липня 2008 року, запис №204 в книзі 9жбк-204, реєстраційний №21263696 (а.с.8, 9).

Як слідує з довідок Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради №18302 від 29 липня 2021 року, №13899 від 30 серпня 2021 року (а.с.12, 20), в житловому приміщенні значиться зареєстрованим місце проживання, зокрема, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 16 січня 2015 року та по теперішній час. При цьому із ОСОБА_2 позивач перебувала в шлюбі, офіційно зареєстрованому 24 грудня 1999 року Відділом РАГС Виконкому Саксаганської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.10). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року у справі №214/148/20, що набрало законної сили 07 серпня 2020 року (а.с.11) шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до акта від 29 липня 2021 року, засвідченого головою ЖБК «РАССВЕТ-41» Хілько Л.П. з підписами сусідів (а.с.13), ОСОБА_2 не проживає в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 з 2016 року, виїхав на інше постійне місце проживання за невідомою адресою. Його особисті речі в квартирі відсутні.

Визначаючи характер спірних правовідносин, з урахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку, що вони склались між власником житла та колишнім членом його сім`ї, у зв`язку з чим регулюються ст.405 ЦК України.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.2, ст..5 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду (ст.47 Конституції України).

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З аналізу положень ст.ст.391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння, на чому також акцентує увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду кримінальних і цивільних справ в п.п.33,34 Постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

У даній справі відповідач вселився та був зареєстрований у квартирі, належній позивачеві, як член її сім`ї чоловік. Таким чином, відповідач набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Аналіз глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Згідно з ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла в силу наявності особистого сервітуту мають право користування цим житлом відповідно до закону. Натомість, як слідує з положень ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач в належному позивачеві житловому приміщенні не проживає понад 1 рік з огляду на припинення шлюбно-сімейних стосунків з позивачем, перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинив, тому його право на користування чужим майном фактично є припиненим. Оскільки реєстрація місця проживання відповідача наразі створює позивачеві перешкоди у володінні та розпорядженні належною їй власністю, обмежуючи майнові права ОСОБА_1 , тому суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленої нею вимоги негаторного позову та необхідність її задоволення із визнанням ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьомусуд вважає за необхідне зазначити, що ст.24 Закону України Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачено, що орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відтак рішення після набрання ним законної сили є достатньою правовою підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 908 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 273, 279, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, про позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Рішення є достатньою правовою підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку місця проживання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично місце проживання невідоме.

Відділ реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, буд.32, код ЄДРПОУ юридичної особи 05410872.

Заочне рішення складено та підписано 10 травня 2022 року.

Суддя А.В. Ткаченко