Справа № 211/5906/21
Провадження № 2/211/1119/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 травня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

секретаря Зоріної С.М.

у відсутність сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та просив усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що належить йому за адресою: АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_2 , яка є суміжним власником сусідньої земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 . Зобов`язати ОСОБА_2 , яка є власником суміжної земельної ділянки, відновити межі земельної ділянки, що належить йому згідно з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі від 23.02.2021 р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності інд.№ 266030844, шляхом знесення частини паркану, що знаходяться на земельній ділянці, що належить позивачеві розташованій за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що він позивач ОСОБА_1 1949 року народження є власником земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0926 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки: :03:076:0033. Право власності на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.07.2021 року. Дану ділянку та будинок, розташований на ній, було придбано позивачем ОСОБА_1 у ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу № 3772 від 15.07.2021 року. Попереднім власником було передано позивачеві всю технічну документацію на дану земельну ділянку. З даної технічної документації вбачається, що відповідно до акту встановлення меж належної земельної ділянки в натурі від 23.02.2021 р. у присутності попереднього землевласника та суміжних землекористувачів, в т.ч. Відповідача ОСОБА_2 , який є суміжним власником сусідньої земельної ділянки, встановлені межі земельної ділянки за кадастровим номером :03:076:0033, наданої власнику земельної ділянки площею 0,0926 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, закріплені в натурі (на місцевості). Власниками суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено. Згодом суміжний землевласник Відповідач незаконно змінив межі своєї земельної ділянки, захопивши частину земельної ділянки позивача, шляхом встановлення паркану, тобто змістив свою земельну ділянку приблизно на 3,5 м в бік земельної ділянки, що належить позивачеві на праві приватної власності. Враховуючи, що сторона земельної ділянки позивача з якої суміжний землевласник змінив позивачеві межі завдовжки близько 12 м., таким чином всього було захоплено частину земельної ділянки позивача розміром 42 кв. м. Незважаючи на вимоги до відповідача, щодо звільнення земельної ділянки загального користування від вказаних елементів благоустрою, а також вимоги уповноважених органів, відповідач так і не здійснив їх демонтаж. У зв`язку з зазначеним, позивач неодноразово звертався з заявами та скаргами до уповноважених органів: поліції та виконкому Довгинцівської районної у місті ради. У відповідь на заяви позивача поліція відповіла що «... правовідносини встановлення меж домоволодінь відносяться до категорії цивільно-правових, і вирішуються в суді у порядку скарги приватного звинувачення». Звернення (заява) позивача від 26.07.2021 р. до виконкому Довгинцівської районної у місці ради розглянуте на засіданні комісії з питань забудови, землеустрою та вирішення земельних спорів щодо меж земельних ділянок індивідуальної забудови, за результатами якого складено протокол №4 від 02.08.2021 р. З даного протоколу вбачається, що виїздом на місце членів комісії, та вивченням документів встановлено, що огорожа земельної ділянки (від крапки Е до крапки Д відповідно до кадастрового плану) по АДРЕСА_3 , перенесена у бік земельної ділянки по АДРЕСА_1 , чим порушено право приватної власності Позивача на земельну ділянку власницею домоволодіння по АДРЕСА_3 . При спілкуванні з власницею домоволодіння по АДРЕСА_3 та наданні відповідних роз`яснень, рекомендації виконкому районної у місті ради були проігноровані. Також, комісією виконкому позивачеві рекомендовано за допомогою землевпорядної організації здійснити проміри земельної ділянки та винесення меж в натуру (на місцевість), про що скласти відповідний акт, на підставі чого можливо буде визначити наявність зменшення площі земельної ділянки позивача. На виконання даних рекомендацій, позивачем було укладено відповідний договір з ТОВ «Геохора Плюс» №30/07-1 від 30.07.2021 р. про здійснення робіт з встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки позивача. 06.08.2021 р вищевказані роботи було зроблено, результати яких зафіксовано в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання, а також Ситуаційному плані місцевості. У даних документах зафіксовано факт самовільного захоплення землекористувачем по АДРЕСА_3 (право власності на земельну ділянку не оформлено) частини земельної ділянки Позивача площею 0,0042 га, шляхом перенесення огорожі з шиферу.

Ухвалою суду від 14.09.2021 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду у спрощеному провадженні з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача адвокат Починок В.В. надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, на задоволенні позову наполягали, просили стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про слухання справи, про що свідчить її особистий підпис на повідомленні про вручення судового виклику 07.04.2022 року, заяв чи клопотань від відповідача не надходило, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 1949 року народження є власником земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0926 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки: :03:076:0033. Право власності на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.07.2021 року. Дану ділянку та будинок, розташований на ній, було придбано позивачем ОСОБА_1 у ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу № 3772 від 15.07.2021 року. Попереднім власником було передано позивачеві всю технічну документацію на дану земельну ділянку.

З даної технічної документації вбачається, що відповідно до акту встановлення меж належної земельної ділянки в натурі від 23.02.2021 р. у присутності попереднього землевласника та суміжних землекористувачів, в т.ч. Відповідача ОСОБА_2 , який є суміжним власником сусідньої земельної ділянки, встановлені межі земельної ділянки за кадастровим номером :03:076:0033, наданої власнику земельної ділянки площею 0,0926 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, закріплені в натурі (на місцевості). Власниками суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено.

Згодом суміжний землевласник Відповідач незаконно змінив межі своєї земельної ділянки, захопивши частину земельної ділянки позивача, шляхом встановлення паркану, тобто змістив свою земельну ділянку приблизно на 3,5 м в бік земельної ділянки, що належить позивачеві на праві приватної власності. Враховуючи, що сторона земельної ділянки позивача з якої суміжний землевласник змінив позивачеві межі завдовжки близько 12 м., таким чином всього було захоплено частину земельної ділянки позивача розміром 42 кв. м.

Незважаючи на вимоги до відповідача, щодо звільнення земельної ділянки загального користування від вказаних елементів благоустрою, а також вимоги уповноважених органів, відповідач так і не здійснив їх демонтаж.

У зв`язку з зазначеним, позивач неодноразово звертався з заявами та скаргами до уповноважених органів: поліції та виконкому Довгинцівської районної у місті ради.

У відповідь на заяви позивача поліція відповіла що «... правовідносини встановлення меж домоволодінь відносяться до категорії цивільно-правових, і вирішуються в суді у порядку скарги приватного звинувачення».

Звернення (заява) позивача від 26.07.2021 р. до виконкому Довгинцівської районної у місці ради розглянуте на засіданні комісії з питань забудови, землеустрою та вирішення земельних спорів щодо меж земельних ділянок індивідуальної забудови, за результатами якого складено протокол №4 від 02.08.2021 р.

З даного протоколу вбачається, що виїздом на місце членів комісії, та вивченням документів встановлено, що огорожа земельної ділянки (від крапки Е до крапки Д відповідно до кадастрового плану) по АДРЕСА_3 , перенесена у бік земельної ділянки по АДРЕСА_1 , чим порушено право приватної власності Позивача на земельну ділянку власницею домоволодіння по АДРЕСА_3 .

При спілкуванні з власницею домоволодіння по АДРЕСА_3 та наданні відповідних роз`яснень, рекомендації виконкому районної у місті ради були проігноровані.

Також, комісією виконкому позивачеві рекомендовано за допомогою землевпорядної організації здійснити проміри земельної ділянки та винесення меж в натуру (на місцевість), про що скласти відповідний акт, на підставі чого можливо буде визначити наявність зменшення площі земельної ділянки позивача.

На виконання даних рекомендацій, позивачем було укладено відповідний договір з ТОВ «Геохора Плюс» №30/07-1 від 30.07.2021 р. про здійснення робіт з встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки позивача. 06.08.2021 р вищевказані роботи було зроблено, результати яких зафіксовано в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання, а також Ситуаційному плані місцевості. У даних документах зафіксовано факт самовільного захоплення землекористувачем по АДРЕСА_3 (право власності на земельну ділянку не оформлено) частини земельної ділянки Позивача площею 0,0042 га, шляхом перенесення огорожі з шиферу.

Частиною першоюстатті 15 ЦК Українивизначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 41 Конституції Українизакріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зістаттею 12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Верховний Суд зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі76,77 ЦПК України).

Відповідно достатті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Відповідно достатті 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно достатті 317 ЦК Українивласникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з частиною першою, другоюстатті 319 ЦК Українивласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина першастатті 321 ЦК України).

Згідно зістаттею 391 ЦК Українивласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першої, другоїстатті 78 ЗК Україниправо власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставіКонституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Статтею 91 ЗК Українивстановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Згідно зстаттею 152 ЗК Українивласник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до вимог ч.1ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У правовій позиції, висловленій в постанові Верховного Суду України від 19 квітня 2017 року (N 354/612/13ц) зазначено що з урахуванням змістустатті 376 ЦК Українив поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 цьогоКодексувимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту такого порушення самочинною забудовою. Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а тому слід усунути позивачеві перешкоди у користуванні його земельною ділянкою на якій самочинно відповідач встановила огорожу, що грубо порушує право власності позивача.

Відповідно до ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що належить ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_2 , яка є суміжним власником сусідньої земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 .

Зобов`язати ОСОБА_2 , яка є власником суміжної земельної ділянки, відновити межі земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 згідно з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі від 23.02.2021 р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності інд.№ 266030844, шляхом знесення частини паркану, що знаходяться на земельній ділянці, що належить ОСОБА_1 розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23.05.2022 року.

Суддя: Н. О. Сарат