Справа № 214/3359/21
Провадження № 2-др/177/3/22
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Березюк М. В.
за участі: секретаря Зборівської І. С.,
позивача ОСОБА_1
представника позивачів ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Кривому Розі, матеріали заяви представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 адвоката Лівицького Олександра Миколайовича, про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Чорної Оксани Сергіївни, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визначення додаткового строку для вступу у спадщину після смерті ОСОБА_6 , -
10.05.2022 представник позивачів звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 214/3359/21 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Чорної Оксани Сергіївни, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визначення додаткового строку для вступу у спадщину після смерті ОСОБА_6 .
В обґрунтування заяви представник зазначав, що рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06.05.2022 в задоволенні позову відмовлено, однак представником позивачів до завершення судових дебатів, в порядку ст. 246 ЦПК України, подано заяву щодо вирішення питання про судові витрати позивачів на правничу допомогу після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Оскільки позивачі не могли подати докази щодо розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу до вирішення питання по суті, адже сума таких витрат залежала від кількості судових засідань по справі, представник просив суд вирішити питання стягнення з відповідачів на користь позивачів судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме просив стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , кожного окремо, по 5000 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, та з приватного нотаріуса Чорної О.С. на користь кожного із позивачів, по 5000 грн.
Позивач ОСОБА_1 та представник кожного з позивачів адвокат Лівіцький О.М., у ході судового засідання свої вимоги про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення на користь позивачів судових витрат на професійну правничу допомогу підтримали та просили задовольнити.
Представник відповідачів у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідачів. Виклав письмово заперечення проти задоволення вказаної заяви та просив суд відмовити у стягненні з відповідачів на користь позивачів витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заперечень посилався на те, що рішенням суду у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовлено, а тому відсутні правові підстави для покладення на відповідачів обов`язку з відшкодування витрат позивачів на правничу допомогу, такі витрати відносяться на рахунок позивачів. Крім цього, вказав про те, що позивачі не зазначили витрати на професійну правничу допомогу в попередньому (орієнтовному) розрахунку судовий витрат, який зазначили в першій заяві по суті справи.
Розглянувши заяву, вислухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК україни, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати (в тому числі витрати на професійну правничу допомогу), пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, а у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини визначені ч.3 ст. 141 ЦПК України.
Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Судом встановлено, що 06.05.2022 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області у справі № 214/3359/21 ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовлено. Рішенням суду вирішено питання щодо розподілу витрат у частині витрат на професійну правничу допомогу відповідачів, представником яких надано докази на підвердження таких витрат до закінчення розгляду справи, стягнуто вкзаані витрати з позивачів.
Представник позивачів доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачів, до закінчення розгляду справи суду не надав, при цьому в порядку ст. 246 ЦПК України до завернення судових дебатів зробив заяву про вирішення питання вказаних витрат після розгляду справи.
Однак, як слідує з матеріалів справи, позивачі не вказували про витрати на професійну правничу допомогу ні в першій заяві по суті справи (а.с. 1-6 т.1), ні в уточненому позові (а.с. 35-45 т. 2), тобто не зазначали про них в попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат, що відповідно до відповідно до ч. 2 ст. 134 ЦПК України може бути самостійною підставою для відмови у стягненні таких витрат. Про вказані витрати, представник відповідачів зазначив лише під час судових дебатів. Відмова в стягненні таких витрат у даному випадку є правом суду, але не обов`язком.
Однак, рішенням суду ухваленим 06.05.2022 в задоволенні позову позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовлено, у зв`язку з чим, відповідно до вимог до ч.3 ст. 133, ч.1, 2 ст. 137, п. 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, витрати позивачів на правничу допомогу покладаються на позивачів та не підлягають стягненню на їх користь з відповідачів. Будь-яких правових підстав для покладення на відповідачів витрат позивачів, у разі відмови в задоволенні позову, процесуальне законодавство не передбачає.
Беручи до уваги викладене, вирішуючи питання щодо розподілу понесених позивачами витрат на професійну правничу допомогу адвоката, враховуючи відмову в задоволенні позову, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення щодо вказаного питання, яким відмовити в стягненні з відповідачів на користь позивачів витрат на професійну правничу допомогу. Вказані витрати відносяться на рахунок кожного з позивачів.
Керуючись ст. ст. 133, 141, 143, 246, 270 ЦПК України, суд , -
Заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 адвоката Лівицького Олександра Миколайовича, про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу позивачів задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення щодо вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яким витрати позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на професійну правничу допомогу при розгляді справи за їх позовом до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Чорної Оксани Сергіївни, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визначення додаткового строку для вступу у спадщину після смерті ОСОБА_6 , віднести на рахунок кожного з позивачів, відмовивши в їх стягненні на користь позивачів з відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Чорної Оксани Сергіївни.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду.
Суддя М.В.Березюк