Справа №701/59/22
Номер провадження2/701/94/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2022 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - Костенка А. І.

за участю секретаря - Брітан О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Тальнівської об`єднаної територіальної громади Черкаської області про зміну часу та способу спілкування з дитиною,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про зміну часу та способу спілкування з дитиною.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 14 серпня 2007 року позивач з відповідачкою зареєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка народила сина ОСОБА_3 , батьком якого є позивач. Однак непорозуміння в сім`ї виникли ще до народження дитини. 14 жовтня Маньківським районним судом винесено рішення, яким стягнуто з позивача аліментні платежі на утримання сина. З того часу позивач сплачує аліменти в повному обсязі. Згідно довідки, наданої Тальнівським відділом ДВС Звенигородського району Черкаської області, заборгованість по аліментах відсутня. Однак ОСОБА_2 , не дає можливості позивачу вільно спілкуватись з сином і постійно чинить перешкоди під надуманими приводами, налаштовує дитину вороже ставитись до рідного батька, діда та баби. А тому не залишалось іншого виходу, як в судовому порядку захищати право батька на спілкування з дитиною. Так, вона неодноразово відмовляла позивачу у побаченні з дитиною. На прохання дати можливість забрати дитину і провести з нею час у колі рідних, мати дитини реагує вкрай негативно. Позивач як не мав можливості вільно спілкуватись з дитиною, так і не має такої можливості і до сьогодні. На даний час хлопчику незабаром виповнюється 12 років. Він уже не потребує постійної присутності матері і може проводити більше часу з батьком, бабою та дідом з боку батька. Таке спілкування сприятиме більш приязному та довірчому відношенню один до одного та позитивно впливатиме на психологічний стан дитини, забезпечуватиме його навики до сімейних цінностей. Такими діями мати дитини порушує вимоги законодавства , якими передбачено , що батьки дитини мають рівні права щодо виховання та утримання дитини. В даному випадку очевидним є зловживання своїми правами з боку матері дитини, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Тальнівської ОТГ в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

14 серпня 2007 року позивач з відповідачкою зареєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка народила сина ОСОБА_3 , батьком якого є позивач. 14 жовтня Маньківським районним судом винесено Рішення, яким стягнуто з позивача аліментні платежі на утримання сина. Згідно довідки, наданої Тальнівським відділом ДВС Звенигородського району Черкаської області, заборгованість по аліментах відсутня (а.с. 12-13).

Висновком виконавчого комітету Тальнівської міської ради від 17.12.2021 № 01-14/6573 про вирішення спору щодо участі у вихованні малолітнього ОСОБА_3 , визнано за доцільне батькові дитини ОСОБА_1 , налагоджувати стосунки та контакт з дитиною поступово та встановити дні та години побачення з малолітнім ОСОБА_3 : щосуботи з 14.00 до 16.00 години за місцем проживання матері у її присутності, враховуючи згоду дитини (а.с. 10-11).

Згідно ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

В силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 141 СК України на батьків покладені рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Право батька, матері та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом, закріплено положеннями ст. 153 СК України.

При цьому, у відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, в той час як батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, та мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Як визначено частинами 1-3 статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України передбачено порядок вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Так, за її змістом орган опіки та піклування за заявою матері, батька дитини визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ч. 1 ст. 159 СК України).

В такому випадку, як визначено приписами ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відтак, правовий аналіз вказаних вище положень законодавства дає підстави для висновку, що участь суду при вирішенні питання щодо способу участі батька у вихованні дітей є необхідною у випадку наявності перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, яка створюється одним з батьків іншому, зокрема, у випадку ухилення від виконання рішення органу опіки та піклування.

Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

За правилами ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відтак, обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Тому при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини, які полягають зокрема в забезпеченні її розвитку у стійкому середовищі.

А встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітньою дитиною, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дитиною, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, судом не встановлено, а тому враховуючи інтереси дитини, вік дитини, стан дитини, суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 77, 81, 82, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 7, 141, 150, 153, 157, 158, 159 СК України, ст. ст. 1, 12, 15 ЗУ "Про охорону дитинства", суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Усунути перешкоди у спілкуванні батька з сином шляхом встановлення наступного графіку побачень без присутності матері дитини ОСОБА_2 щосуботи з 16:00 години до 14:00 години неділі;

У святкові дні та дні канікул:

- з 15 години 00 хвилин 01 січня до 19 години 00 хвилин 02 січня при святкуванні настання нового року;

- з 15 години 00 хвилин 7 січня до 19 години 00 хвилин 8 січня при святкуванні настання Різдва;

- з 12 години 00 хвилин наступного за Великодним дня до 12 години 00 хвилин наступного дня;

- з 12:00 години 02 квітня до 12:00 години 3 квітня кожного року на честь дня народження сина ОСОБА_4 , якщо ці дні припадають на вихідні чи святкові дні, а в разі, якщо ці дні не є вихідними днями, то з 18:00 год., суботи до 12:00 години неділі найближчі до 2 квітня кожного року;

- з 12 години 00 хвилин 13 серпня до 12 години 00 хвилин 14 серпня кожного року на честь дня народження батька ОСОБА_1 , якщо ці дні припадають на вихідні чи інші святкові дні, а в разі, якщо ці дні не є вихідними днями, то з 18 години 00 хвилин суботи до 18 години 00 хвилин неділі найближчі після 13 серпня кожного року;

- з 12 години 00 хвилин 17 березня до 12 години 00 хвилин 18 березня кожного року на честь дня народження дідуся, якщо ці дні припадають на вихідні чи інші святкові дні, а в разі якщо ці дні не є вихідними, то з 18 години 00 хвилин суботи до 12 години 00 хвилин неділі найближчі після 17 березня кожного року;

- з 12 години 00 хвилин 2 липня до 12 години 00 хвилини 3 липня на честь дня народження бабусі, якщо ці дні припадають на вихідні чи інші святкові дні, а в разі якщо ці дні не є вихідними, то з 18 години 00 хвилин суботи до 18 години 00 хвилин неділі найближчі після 3 жовтня кожного року;

- з 8 січня до 14 січня у дні зимових канікул;

- 20 днів у літній період для поїздки на відпочинок до моря чи у Карпати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Повний текс рішення проголошено 19.05.2022 року.

СуддяА. І. Костенко