Провадження № 2/369/564/22
14.02.2022 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Фінагеєвої І.О.,
при секретарі Бікус С.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення неустойки, винагороди, основного боргу,
У жовтні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення неустойки, винагороди, основного боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 липня 2020 року відповідачі за договором позики та поруки взяли у нього в борг 7300 гривень для закупівлі товару з подальшою його реалізацією. Борг відповідачі зобов`язалися повернути 09 вересня 2020 року. Згідно договору позики винагорода позикодавцю встановлено у розмірі 10% від суми боргу щомісячно до дня повного фактичного повернення всієї суми кредитору. У разі неповернення суми боргу в строк відповідачка зобов`язалася сплатити щоденну неустойку в розмірі 25% від всієї суми. Враховуючи неповернення ОСОБА_2 грошових коштів за вищезазначеним договором позики, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу у розмірі 7300,00 грн., суму неустойки за період з 09 вересня 2020 року по 09 грудня 2020 року в розмірі 25% за кожен день прострочення у розмірі 164250,00 (сто шістдесят чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень, суму винагороди (процентів) за договором позики у розмірі 4457,00 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) гривень, а всього кошти у розмірі 176007,00 (сто сімдесят шість тисяч сім) гривень.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.09.2021 року по справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін.
У встановлений законом строк сторони заперечень щодо такого порядку не заявили.
У судове засідання позивач не з`явився, зазначив у позовній заяві розглядати справи без його присутності, не заперечує проти винесення заочного рішення.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, на адресу суду відзиву на позовну заяву не подала, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини неможливості подати відзив суду не повідомила. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило.
У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явилася, на адресу суду відзиву на позовну заяву не подала, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини неможливості подати відзив суду не повідомила. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило.
За згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст..ст. 280-281 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 09 липня 2020 року між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник), був укладений договір позики.
За даним договором ОСОБА_2 взяла у борг у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 7300 грн. (сім тисяч триста гривень) строком на два місяця, які зобов`язалася повернути 09 вересня 2020 року. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено винагороду у формі 10 % від суми позики щомісячно до дня фактичного повернення грошових коштів. В разі неповернення суми боргу в строк ОСОБА_2 зобов`язалася сплатити щоденну неустойку в розмірі 25 % від всієї суми. Неустойка згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України забезпечує виконання договору позики і зменшенню не підлягає.
Станом на час ухвалення рішення суду не надано доказів щодо виконання/часткового виконання ОСОБА_2 умов договору позики та повернення грошових коштів.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Стаття 1049 ЦК України визначає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
В договорі позики сторони погодили, що розмір неустойки зменшенню не підлягає.
Разом з тим, статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Таким чином умова договору про неможливість зменшення розміру неустойки прямо суперечить ч. 3 ст. 551 ЦК України.
Отже такий пункт договору є нікчемним в розумінні ч. 2 ст. 215 ЦК України (недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин)).
Тому суд, керуючись ч. 3 ст. 551 ЦК України, враховуючи розмір непогашеної суми позики, позовну вимогу про стягнення неустойки не за весь період прострочення повернення коштів (лише за період з 09 липня 2020 року по 09 вересня 2020 року), не співмірність розміру заявлених збитків позивачем із розміром основної заборгованості, вважає за необхідне зменшити суму неустойки до 7000,00 гривень.
Підставою позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення грошових коштів у розмірі 4457,00 грн. є невиконання відповідачем зобов`язань щодо сплати йому процентів за договором позики в обумовленому розмірі, які він позиціонує як винагороду позикодавця за мінусом основної суми боргу за період з 09 липня 2020 року по 09 грудня 2020 року.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної за результатами розгляду цивільної справи № 444/9519/12 у постанові від 28 березня 2018 року, визначено, що зі спливом визначеного договором строку кредитування право кредитодавця (позикодавця) нараховувати передбачені договором проценти за кредитом (позикою) припиняється. Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Як вбачається з матеріалів справи, 09 липня 2020 року між ОСОБА_1 (кредитор боржника) та ОСОБА_3 (поручителем), був укладений договір поруки.
За даним договором ОСОБА_3 взяла на себе зобов`язання за виконання обов`язку ОСОБА_2 щодо повернення грошових коштів перед ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Відповідно до частин першої та другої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Враховуючи встановлені обставини справи, з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню винагорода (по своїй правовій суті - проценти) за користування позикою, в межах строку дії договору, тобто з 09 липня 2020 року по 09 вересня 2020 року, що складає 1460,00 гривень (2 місяця х 730 грн. (10 % від суми позики) = 1460,00 грн.).
Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення процентів за межами строку кредитування є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.
В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати що складаються із судового збору, суд стягує з відповідачів на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Відповідно до ст.ст. 203, 546, 549, 551, 553, 554, 625, 1046, 1049 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення неустойки, винагороди, основного боргу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень.
В решті позовних вимог відмовити.
Копію заочного рішення негайно направити відповідачам.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Інформація про відповідача 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Фінагеєва І. О.