Справа № 752/1286/22
Провадження № 2-з/752/241/22
У Х В А Л А

іменем України

20.04.2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Гладибороди Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Паляничка Павла Олексійовича про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

у січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом про визнання права особистої приватної власності на квартиру.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. (а.с. 56)

23 лютого 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Паляничко П.О. звернувся у суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 112-160 від 14.11.2018 р., довідки про право набуття у власність майнових прав № 112-160 від 28.11.2018 р. та акту прийому-передачі майнових прав на квартиру від 28.11.2018 р.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що станом на листопад 2018 року ОСОБА_1 особисто володіла грошовими коштами, а саме 190 000 дол. США, 55 000 Євро та 45 000 доларів США. ОСОБА_1 , перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_2 , передала відповідачу свої особисті кошти в сумі 1 646 960 грн. на придбання спірної квартири, оскільки під час набуття у власність нерухомого майна між сторонами існували теплі, приязні відносини, притаманні подружжю. У подальшому, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25.02.2021 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний. На даний час між сторонами виникають постійні конфлікти, тому питання поділу майна набуло актуальності, що обумовило необхідність звернення до суду з відповідним позовом. У добровільному порядку дійти згоди щодо розподілу майна сторони не змогли.

22.12.2021 р. позивач разом зі своїми малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приїхавши додому з відпочинку, не змогли потрапити до спірної квартири, оскільки у вхідних дверях вказаної квартири було змінено замки та у квартирі нікого не було. На даний час позивач також не має змоги потрапити до вказаної квартири, про що було повідомлено правоохоронні органи.

Позивач впевнена, що у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, може призвести до порушення прав позивача на вільне володіння, користування та розпорядження майном.

Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

На підставі викладеного можливо зробити висновок про те, що накладення арешту на майно, як спосіб забезпечення позовних вимог, може бути застосовано судом не тільки у випадку існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а й за наявності реальної ймовірності такого відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Звертаючись до суду, заявник належним чином вказав причини, у зв`язку із якими необхідно вжити заходи забезпечення позову та обґрунтував існуванням реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Матеріали справи свідчать, що у січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 та просила визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на даний час зареєстрована на праві власності за відповідачем ОСОБА_2 на підставі дублікатів договору купівлі-продажу майнових прав № 112-160 від 14.11.2018 р., довідки про право набуття у власність майнових прав № 112-160 від 28.11.2018 р. та акту прийому-передачі майнових прав на квартиру від 28.11.2018 р.

Застосування таких заходів забезпечення позову є адекватним, спроможне забезпечити ефективний захист їх порушених прав та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Невжиття заходу до забезпечення позову може призвести до здійснення відчуження спірного майна на користь інших осіб, що призведе до затягування розгляду справи та обмеження прав позивача на судовий ефективний судовий захист.

З огляду на наведене, заява підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 151-153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Паляничка Павла Олексійовича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої власності на квартиру - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі дублікатів договору купівлі-продажу майнових прав № 112-160 від 14.11.2018 р., довідки про право набуття у власність майнових прав № 112-160 від 28.11.2018 р. та акту прийому-передачі майнових прав на квартиру від 28.11.2018 р.

Зазначити дані позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначити дані відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання - три роки.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: