Справа № 341/416/20
Провадження № 22-ц/4808/55/22
Головуючий у 1 інстанції Гаполяк Т. В.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.

суддів: Фединяка В.Д., Максюти І.О.

секретаря Мельник О.В.

за участю представника апелянта-відповідача адвоката Милитчука С.І.

представника апелянта-позивача адвоката Матвійчука М.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду від 01 листопада 2021 року, ухвалене у складі судді Гаполяка Т.В. в м. Галич, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку статті 625 ЦК України інфляційного збільшення та процентів річних,

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення в порядку статті 625 ЦК України інфляційного збільшення та процентів річних.

Позов мотивовано тим, що 18 березня 2008 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №316, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 300 000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших передбачених договором платежів в порядку та на умовах, що визначені даним договором. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань, рішенням Галицького районного суду від 22 травня 2017 року стягнуто з нього на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором. Однак, рішення суду відповідачем не виконується, а тому в порядку статті 625 ЦК України з нього підлягає стягненню 24% річних (замість 3% умовами договору передбачено 24%) в розмірі 591 830,27 грн та інфляційні втрати в розмірі 285 862,50 грн.

Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з відповідача в порядку статті 625 ЦК України 24% річних в розмірі 591 830,27 грн та інфляційні втрати в розмірі 285 862,50 грн, а також судові витрати в розмірі 13 165,39 грн.

Рішенням Галицького районного суду від 01 листопада 2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 63 108,71 грн інфляційного збільшення суми боргу та 22 435,29 грн 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, а також 2 102 грн сплаченого судового збору.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ТОВ «Кредитні ініціативи» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що при ухваленні рішення в оскаржуваній частині судом не враховано, що умовами кредитного договору з наступними змінами від 03 жовтня 2008 року передбачено сплату процентів за правомірне користування кредитними коштами, виходячи із встановленої банком процентної ставки у розмірі 22% річних, та проценти за неправомірне, понад установлені строки, користування кредитними коштами за ставкою 24% річних від простроченої суми згідно частини другої статті 625 ЦК України.

Також судом не враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в ухвалі від 24 січня 2019 року у справі №5017/1987/2012, про те, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання і такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

З наведених підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення суду в частині задоволених позовних вимог.

У апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення Галицького районного суду від 22 травня 2017 року у справі №341/1976/15-ц, за невиконання якого позивач в порядку статті 625 ЦК України просить стягнути інфляційні втрати та проценти річних, набрало законної сили 06 листопада 2019 року у зв`язку з прийняттям Верховним Судом постанови у даній справі. У цій постанові Верховним Судом зазначено, що строк виконання основного зобов`язання згідно з умовами кредитного договору №316 від 18 березня 2008 року внаслідок пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки було змінено на 25 січня 2010 року, тому після зазначеної дати банк не мав правових підстав для нарахування відсотків, а отже, і пені за несвоєчасне повернення кредиту та пені за несвоєчасне повернення відсотків, тому такі вимоги є безпідставними по суті. Отже, після цієї дати припинилась і дія пункту 6.5 кредитного договору щодо сплати процентів в розмірі 24% річних від простроченої суми, на який посилається позивач. Таким чином, позивач вправі вимагати лише нарахування 3% річних та інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України та лише щодо заборгованості, яка виникла після 06 листопада 2019 року. Тому судом неправильно обчислено період прострочення виконання рішення суду.

У зв`язку з наведеним, апелянт просить рішення Галицького районного суду від 01 листопада 2021 року в частині стягнення з нього 63 108,71 грн інфляційного збільшення суми боргу та 22 435,29 грн 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

ТОВ «Кредитні ініціативи» правом на подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалося.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи», в якому доводи скарги заперечив, просив залишити її без задоволення.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта-позивача адвокат Матвійчук М.З. апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» підтримав з наведених у ній мотивів. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечив, просив залишити її без задоволення.

Представник апелянта-відповідача адвокат Милитчук С.І. апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримав. Апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» заперечив, посилаючись на її безпідставність, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги ТОВ «Кредитні ініціативи» без задоволення та часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 з таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18 березня 2008 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір в формі кредитної лінії №316, за яким ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 300 000 грн (а.с. 5-12).

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість у розмірі 483 579,41 грн, яка складається із: 262 500 грн тіло кредиту, 210 879,41 грн несплачені відсотки, 10 200 грн комісія. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року рішення Галицького районного суду від 22 травня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 210 879,41 грн нарахованих відсотків та загальної суми нарахованої заборгованості за кредитним договором №316 від 18 березня 2008 року у розмірі 483 579,41 грн змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 165 065,15 грн нарахованих відсотків на 01 жовтня 2015 року, а всього стягнуто з ОСОБА_1 437 765,15 грн заборгованості за кредитним договором, нарахованої на 01 жовтня 2015 року. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 06 листопада 2019 року рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року скасовано в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості за відсотками. Позов ТОВ «Кредитні ініціативи» в цій частині задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 36 215,77 грн - заборгованість за відсотками. У решті рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року залишено в силі. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 49-53).

На виконання судових рішень 20 січня 2020 року видано виконавчий лист (а.с. 13).

На підтвердження заявлених позовних вимог про стягнення в порядку статті 625 ЦК України інфляційного збільшення та процентів річних позивач надав розрахунок заборгованості, згідно якого 24% річних на суму тіла кредиту згідно рішення суду (262 500 грн) за період з 22 лютого 2010 року по 21 лютого 2020 року складає 591 830,27 грн, інфляційні втрати на суму тіла кредиту згідно рішення суду (262 500 грн) за період з березня 2010 року по січень 2020 року складають 285 862,50 грн (а.с. 14-15).

Частково задовольняючи позов ТОВ «Кредитні ініціативи», суд першої інстанції виходив з того, що кредитор скористався своїм правом вимоги дострокового повернення усієї суми кредитної заборгованості відповідно до статті 1050 ЦК України, а тому право кредитора нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припинено. Враховуючи наведене та заяву представника відповідача про застосування позовної даності, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача в порядку статті 625 ЦК України 3% річних на суму боргу 262 500 грн за період з 18 квітня 2017 року по 21 лютого 2020 року, що складає 22 435,29 грн, та інфляційні втрати на суму боргу 262 500 грн за період з травня 2017 року по січень 2020 року, що складає 63 108,71 грн.

Однак погодитися з таким висновком суду не можна, враховуючи наступне.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями частини першої статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, набрання законної сили рішенням Галицького районного суду від 22 травня 2017 року, з урахуванням рішень судів апеляційної та касаційної інстанцій за наслідками його перегляду, спричинило юридичний факт, в результаті якого у ОСОБА_1 виникло зобов`язання щодо виконання такого судового рішення, а саме сплати на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 308 915,77 грн, яка складається із: 262 500 грн тіло кредиту, 36 215,77 грн несплачені відсотки, 10 200 грн комісія.

Відтак, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення грошової суми в розмірі та у валюті, які визначені в судовому рішенні.

Встановлено, що рішення Галицького районного суду від 22 травня 2017 року відповідачем не виконано, а отже, прострочено виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, позивач вправі відповідно до вимог статті 625 ЦК України вимагати від відповідача сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також процентів річних від простроченої суми.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач скористався своїм правом вимоги дострокового повернення усієї суми кредитної заборгованості відповідно до статті 1050 ЦК України, а тому право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося. В даному випадку позивач має право на стягнення з відповідача в порядку статті 625 ЦК України 3% річних від простроченої суми.

Доводи апелянта ТОВ «Кредитні ініціативи» про те, що умовами кредитного договору з наступними змінами від 03 жовтня 2008 року передбачено сплату процентів за неправомірне, понад установлені строки, користування кредитними коштами за ставкою 24% річних від простроченої суми згідно частини другої статті 625 ЦК України, є необґрунтованими, оскільки, як вбачається з п. 1 договору про внесення змін №1 до договору про відкриття кредитної лінії №316 від 18 березня 2008 року, укладеного 03 жовтня 2008 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 (а.с. 10), сторони погодили внести зміни до п. 2.2, п. 6.5 договору про іпотечний кредит №316 від 18 березня 2008 року, укладеного між банком та позичальником, виклавши, зокрема, п. 6.5 в такій редакції «У випадку порушення Позичальником строку погашення одержаного ним кредиту, він сплачує проценти в розмірі 24 відсотки річних від простроченої суми». При цьому, вказана редакція п. 6.5 договору не містить посилання на статтю 625 ЦК України.

У зв`язку з наведеним безпідставними є і твердження апелянта, що судом не враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в ухвалі від 24 січня 2019 року у справі №5017/1987/2012, про те, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання і такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відтак, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи», відсутні, а отже, дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої про стягнення з відповідача 3% річних за період з 18 квітня 2017 року по 21 лютого 2020 року та інфляційних втрат за період з травня 2017 року по січень 2020 року.

Судом не враховано, що обов`язок виконати рішення суду виникає з моменту набрання ним законної сили.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України в редакції від 26 квітня 2017 року, що була чинною на момент ухвалення рішення Галицького районного суду від 22 травня 2017 року, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішення Галицького районного суду від 22 травня 2017 року оскаржувалося та переглядалося в апеляційному порядку.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року рішення Галицького районного суду від 22 травня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 210 879,41 грн нарахованих відсотків та загальної суми нарахованої заборгованості за кредитним договором №316 від 18 березня 2008 року у розмірі 483 579,41 грн змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 165 065,15 грн нарахованих відсотків на 01 жовтня 2015 року, а всього стягнуто з ОСОБА_1 437 765,15 грн заборгованості за кредитним договором, нарахованої на 01 жовтня 2015 року. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 06 листопада 2019 року рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року скасовано в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості за відсотками. Позов ТОВ «Кредитні ініціативи» в цій частині задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 36 215,77 грн - заборгованість за відсотками. У решті рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року залишено в силі. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Таким чином, відповідно до положень частини першої статті 223 ЦПК України в редакції від 26 квітня 2017 року, рішення Галицького районного суду від 22 травня 2017 року, з урахуванням рішень судів апеляційної та касаційної інстанцій за наслідками його перегляду, набрало законної сили 11 липня 2017 року (дата розгляду справи апеляційним судом). Відтак, обов`язок виконання вказаного рішення виник з 11 липня 2017 року.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає безпідставним нарахування позивачем процентів річних починаючи з 22 лютого 2010 року та інфляційних втрат починаючи з березня 2010 року, а також помилковим висновок суду першої інстанції про застосування позовної давності та стягнення 3% річних за період з 18 квітня 2017 року по 21 лютого 2020 року та інфляційних втрат за період з травня 2017 року по січень 2020 року, оскільки як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся в суд з даним позовом в березні 2020 року, тобто не пропустив строк позовної давності.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми матеріального права, що в силу частини першої статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

По суті встановленого, позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» підлягають до часткового задоволення, враховуючи наступне.

Як зазначено вище, обов`язок виконання рішення Галицького районного суду від 22 травня 2017 року виник з 11 липня 2017 року.

Також встановлено, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 серпня 2017 року у справі №341/1976/15-ц виконання рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2017 року було зупинено до закінчення касаційного провадження.

06 листопада 2019 року Верховний Суд розглянув справу №341/1976/15-ц.

З урахуванням наведеного, позивач має право на стягнення з відповідача відповідно до статті 625 ЦПК 3% річних від суми боргу 262 500 грн (сума, з якої здійснено розрахунки позивачем) за період з 11 липня 2017 року по 02 серпня 2017 року та з 06 листопада 2019 року по 21 лютого 2020 року (дата, по яку здійснено розрахунки позивачем), а також інфляційних втрат за липень 2017 року та за період з листопада 2019 року по лютий 2020 року.

Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С ? 3% ? Д : 365, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочення.

Отже, сума 3% річних за період з 11 липня 2017 року по 02 серпня 2017 року становить 474,66 грн (262 500 грн ? 3% ? 22 дні : 365), за період з 06 листопада 2019 року по 21 лютого 2020 року 2 308,56 грн (262 500 грн ? 3% ? 107 днів : 365), а всього 2 783,22 грн.

Розрахунок інфляційних втрат здійснюється за формулою: Сума інфляційних втрат = сума боргу ? сукупний індекс інфляції - сума боргу.

За офіційними даними Державного комітету статистики України індекс інфляції в липні 2017 року становив 100,2%, в листопаді 2019 року - 100,1%, в грудні 2019 року - 99,8%, в січні 2020 року - 100,2%, в лютому 2020 року - 99,7%.

Сукупний індекс інфляції за липень 2017 року та з листопада 2019 року по лютий 2020 року складає 0,999988994 (100,2% ? 100,1% ? 99,8% ? 100,2% ? 99,7%).

Отже, сума інфляційних втрат становить: -2,89 грн (262 500 грн ? 0,999988994 - 262 500 грн).

Відтак, інфляційні втрати стягненню з відповідача не підлягають.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2 783,22 грн трьох процентів річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 11 липня 2017 року по 02 серпня 2017 року та з 06 листопада 2019 року по 21 лютого 2020 року, а в решті вимог позову слід відмовити.

Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України встановлено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про ухвалення нового рішення, то зміні підлягає і розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено на 0,32%, то пропорційно розміру задоволених позовних вимог стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 42,13 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Враховуючи пропорційність задоволених апеляційних вимог ОСОБА_1 (99,68%), стягненню з позивача на користь відповідача підлягає 1 919,27 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги ТОВ «Кредитні ініціативи» без задоволення, а тому витрати по сплаті судового збору за подання зазначеної апеляційної скарги слід залишити за апелянтом.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Галицького районного суду від 01 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку статті 625 ЦК України процентів річних та інфляційних втрат задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 2 783,22 грн. трьох процентів річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 42,13 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 1 919,27 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 травня 2022 року.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Максюта І.О.

Фединяк В.Д.