Провадження № 2/513/65/22
Саратський районний суд Одеської області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2022 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Златіної О.І., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Сарата Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
В С Т А Н О В И В:
Свої вимоги обґрунтував тим, що 16 листопада 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, що підтверджується розпискою відповідача, згідно якої відповідача взяв у нього грошові кошти в борг у розмірі 196810,00 гривень терміном на три місяці з дня написання розписки. Відповідач зобов`язався за користування коштами сплачувати грошові кошти в розмірі 8433,00 гривень за один місяць. Після закінчення трьохмісячного періоду, відповідач зобов`язувався повернути грошові кошти в розмірі 196810,00 гривень в повному обсязі. У разі прострочення повернення грошових коштів у встановлений строк відповідач зобов`язавався сплатити відсотки з розрахунку 1% від суми боргу за кожен день прострочення.
Проте в зазначені терміни відповідач тільки частково виконав свої зобов`язання, а саме: сплатив три місяці по 8433,00 гривень, а основну суму боргу 196810,00 гривень не сплатив.
Таким чином, станом на 16 лютого 2021 року борг відповідача становив 196 810,00 грн.
1% від суми боргу в розмірі 196810,00 гривень становить 1968,10 гривень.
Період між 16 лютого 2021 року та 07 грудня 2021 року становить 295 днів.
Таким чином сума боргу за прострочення повернення грошових коштів становить: 295 днів х 1968,10 грн = 580589,50 грн.
Загальний борг відповідача за розпискою від 16 листопада 2020 року становить: 580589,50 гривень + 196810,00 гривень = 777399,50 гривень.
Проте в зазначені терміни відповідач взагалі не виконав свої зобов`язання та не сплатив позивачу грошових коштів. Таким чином, станом на 02 квітня 2021 року борг відповідача становив: 250712,00 гривень + 28 490,00 гривень (за період з 02.01.2021 р. по 01.02.2021 р.) + 28 490,00 гривень (за період з 02.02.2021 р. по 01.03.2021 р.) + 28 490,00 гривень (за період з 02.03.2021 р. по 01.04.2021 р.) = 336 182,00 гривень.
1% від суми боргу в розмірі 336 182,00 гривень становить 3361,82 гривень.
Період між 02 квітня 2021 року та 07 грудня 2021 року становить 250 днів.
Таким чином сума боргу за прострочення повернення грошових коштів становить: 250 днів х 3361,82 грн = 840455,00 гривень.
Загальний борг відповідача за розпискою від 02 січня 2021 року становить: 840455,00 гривень + 336182,00 гривень = 1176637,00 гривень.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2021 року позовна заява передана за територіальною підсудністю на розгляд Саратського районного суду Одеської області (а.с.66).
Ухвалою Саратського районного суду від 11 листопада 2021 року відкрито провадження у цивільній справі, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначене на 08 грудня 2021 року о 10:30 годин (а.с.81).
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 21 січня 2022 року заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог прийнято до провадження, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24 лютого 2022 року (а.с.114).
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі, погодився на заочний розгляд справи.
Відповідачу ОСОБА_2 судові виклики на 04 квітня 2022 року на 11:30 годину та на 16 травня 2022 року на 10:00 рок надсилались за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, але повернулися з відмітками, що він за вказаною адресою відсутній (а.с. 124, 134).
Згідно з п.4 ч.6 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Окрім того, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с.129).
Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явився до суду, не повідомив суд про поважні причини неявки, не надав відзиву.
За положеннями ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до частини 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Ураховуючи вищевказані обставини та положення ЦПК України суд дійшов висновку про наявність умов для заочного розгляду даної справи та ухвалив заочне рішення.
Заслухавши позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступного
За положеннями ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Як встановлено ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
З розписки, написаної власноруч відповідачем вбачається, що 16 листопада 2020 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 у позику готівкою грошові кошти у сумі 196810,00 гривень (що в еквіваленті становить 7000 доларів США) терміном на 3 місяці. За умовами договору відповідач за користування наданими коштами зобов`язався сплачувати позивачу кошти в розмірі 8433 гривні (що в еквіваленті становить 300 доларів США) за кожен місяць користування протягом трьох місяців. Крім того, зобов`язався повернути суму боргу в строк не пізніше 15 лютого 2021 року, а у разі прострочення повернення грошових коштів зобов`язався сплатити позивачу відсотки з розрахунку 1% від суми позики за кожен день прострочення (а.с. 20-21, 137).
У відповідності до ст. ст 83, 95, 96 ЦПК України оригінали розписок були досліджені судом у судовому засіданні та після дослідження повернуті позивачу.
Суд оцінює розписки відповідача ОСОБА_2 від 16 листопада 2020 року та від 02 січня 2021 року як належні та допустимі докази укладених між сторонами договорів позики грошових коштів у сумі 196810 гривень та 250712 гривень.
При цьому суд враховує правовий висновок Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у цивільній справі № 6-63цс13, про те, що "письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Наявність у позивача оригіналів розписок свідчить про неповернення боргу відповідачем в належному розмірі.
Суд приймає вказані документи в якості належних та допустимих доказів виникнення боргових зобов`язань".
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом встановлено, що станом на день ухвалення судом рішення, відповідач не повернув позивачу борг за договором позики у сумі 196810 гривень, який за умовами договору зобов`язався повернути до 15 лютого 2021 року та борг за договором позики у сумі 250712 гривень, який за умовами договору зобов`язався повернути до 02 квітня 2021 року.
Оскільки позичальник ОСОБА_2 отримав у позику від позивача ОСОБА_1 грошові кошти та за умовами договорів позики від 16 листопада 2020 року та 02 січня 2021 року позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві суму боргу, а також сплачувати за користування наданими коштами, тому з відповідача на користь позивача належить стягнути борг за договорами позики.
За підрахунками позивача, які не оспорюються відповідачем за борговою розпискою від 16 листопада 2020 року, станом на 16 лютого 2021 року борг відповідача становив 196810,00 грн. 1% від суми боргу в розмірі 196810,00 гривень становить 1968,10 гривень. Період між 16 лютого 2021 року та 07 грудня 2021 року становить 295 днів.
Таким чином, сума боргу за прострочення повернення грошових коштів за розпискою від 16 листопада 2020 року становить: 295 днів х 1968,10 грн = 580589,50 грн.
Загальний борг відповідача за розпискою від 16 листопада 2020 року становить: 580589,50 гривень + 196810,00 гривень = 777399,50 гривень.
Таким чином, сума боргу за прострочення повернення грошових коштів за розпискою від 02 січня 2021 року становить: 250 днів х 3361,82 грн = 840455,00 гривень.
Загальний борг відповідача за розпискою від 02 січня 2021 року становить: 840455,00 гривень + 336182,00 гривень = 1176637,00 гривень.
Отже, загальна сума, яка що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає за борговими за розписками від 16 листопада 2020 року та від 02 січня 2021 року - 1954036,50 гривень (777399,50 грн. + 1176637,00 грн.).
Керуючись ст.ст. 2-13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто Саратським районним судом за заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Одеського апеляційного суду через шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після проголошення рішення, а відповідачем - протягом тридцяти з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 14 квітня 2017 року органом 5115, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Саратським РВ УМВС України в Одеській області 05 травня 2004 року, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя А. І. Бучацька