ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року м.Суми

Справа №950/1231/21

Номер провадження 22-ц/816/106/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Хлібороб»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Рябушківський бекон», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб»

на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 10 листопада 2021 року про відмову в забезпеченні позову,в складі судді Косолапа В.М., постановленої у м. Лебедин, повний текст якої складено 10 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Лебединського районного суду Сумської області перебуває справа за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Рябушківський бекон», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання недійсними договорів оренди землі, визнання укладеною додаткової угоди.

09 листопада 2021 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельних ділянок:

- кадастровий номер :03:009:0077 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 105);

- кадастровий номер :03:009:0078 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 105);

- кадастровий номер :03:009:0079 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 105);

- кадастровий номер :03:009:0080 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 105);

- кадастровий номер :03:009:0081 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 105);

- кадастровий номер :03:011:0011 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 105);

- кадастровий номер :03:009:0003 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 105);

- кадастровий номер :03:009:0082 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 105);

- кадастровий номер :03:011:0012 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 105).

Заява мотивована тим, що у провадженні суду перебуває справа за позовом СТОВ «Хлібороб» щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :03:010:1544, яка була поділена на нові земельні ділянки, передані у власність третім особам з подальшою передачею новими власниками новосформованих земельних ділянок в оренду.

Припинення існування земельної ділянки з кадастровим номером :03:010:1544 (у зв`язку з її поділом) та внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно права оренди на новосформовані земельні ділянки за новим орендарем позбавило позивача будь-якої можливості зареєструвати своє речове право та користуватися вказаною земельною ділянкою як об`єктом оренди.

У зв`язку із цим позивач звернувся до суду з вимогами про визнання недійсними договорів, укладених між ТОВ «Рябушківський бекон» та іншими відповідачами - фізичними особами.

Однак, після звернення до суду позивачу стало відомо, що спірні договори були припинені, а між відповідачами по справі укладено нові договори на підставі яких за ТОВ «Рябушківський бекон» зареєстровано відповідне право.

Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 10 листопада 2021року в задоволенні заяви Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Рябушківський бекон», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання недійсними договорів оренди землі, визнання укладеною додаткової угоди відмовлено.

В апеляційній скарзі Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Хлібороб», посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення заяви.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що реалізація власником чи землекористувачем (відповідачами по даній справі) права розпорядження спірною земельною ділянкою або права на користування нею до вирішення судом спору по суті може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення заявлених позивачем вимог з точки зору відновлення усіх прав орендаря, а тому обраний позивачем вид забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з земельними ділянками щодо яких між сторонами виник спір, є співмірним із заявленими ним вимогами та підлягає застосуванню судом з метою забезпечення реалізації в майбутньому рішення суду, якщо воно буде прийняте на користь позивача та здійснення ефективного захисту прав останнього.

Позивач, оцінюючи співвідношення негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення позову з тими наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, вважає, що тимчасове обмеження прав відповідачів у зазначений вище спосіб є менш обтяжливим, оскільки у разі відмови в задоволенні пред`явлених до них позовних вимог, ці права будуть відновленими та за бажанням реалізованими, в той час, як невжиття заходів щодо обмеження цих прав може призвести до незворотних наслідків для позивача щодо реалізації ним права орендаря даними земельними ділянками або значно утруднити ефективний захист чи поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду та спонукати до залучення у спорі інших заінтересованих осіб, породжуючи нові спори щодо відновлення прав орендаря.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Рябушківський бекон» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, як законну та обґрунтовану.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача - адвоката Цвіркуна І.О., представника відповідача ТОВ «Рябушківський бекон» - адвоката Кучменка С.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову мотивована тим, що обставини, за яких на думку Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» першочергове право оренди зазначених вище земельних ділянок належить йому підлягають встановленню та доведенню позивачем в межах даної справи. Також місцевий суд зауважив, що у разі вжиття заходів забезпечення позову, запропонованих позивачем, до набрання рішенням законної сили, фізичні особи - власники земельних ділянок за спірними договорами будуть обмежені у своїх правах, зокрема в тому числі в можливості укладати нові договори оренди земельних ділянок, тобто розпоряджатися своїм майном, оскільки така можливість безпосередньо пов`язана із необхідністю вчинення реєстраційних дій щодо майна, що на думку місцевого суду буде непропорційним втручанням у право власності відповідачів - власників земельних ділянок.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам Закону.

Відповідно до преамбули Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Як роз`яснено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, за змістом вищезазначених норм закону, заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та як гарантія реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив визнати недійсними договори оренди землі, укладені відповідачами - фізичними особами з іншим відповідачем - ТОВ «Рябушківський бекон», а також визнати укладеною на строк п`ять років додаткову угоду до договору оренди землі від 10 червня 2011 року.

Як підставу для вжиття заходів забезпечення позову позивач вказував на те, що до ухвалення остаточного рішення по даній справі відповідачі можуть безкінечну кількість разів укладати договори, предметом яких є земельні ділянки, які утворилися внаслідок поділу земельної ділянки :03:010:1544, що призведе до неможливості ефективного захисту порушених прав позивача та унеможливить виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що земельні ділянки з кадастровими номерами :03:009:0077; :03:009:0078; :03:009:0079; :03:009:0080; :03:009:0081; :03:011:0011; :03:009:0003; :03:009:0082; :03:011:0012 належать фізичним особами - відповідачам по даній справі на праві власності, що не заперечується позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В силу положень ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» не довело обставин, які є безумовною підставою для забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставини, за яких Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Хлібороб», на його думку, належить першочергове право оренди належним відповідачам (фізичним особам по справі) земельних ділянок, підлягають встановленню та доведенню в межах даної справи і ці обставини не є досить однозначними та переконливими на користь ухвалення можливого позитивного рішення для позивача.

Таким чином, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» не довело необхідність забезпечення позову шляхом обмеження прав відповідачів розпоряджатися належними їм на праві приватної власності земельними ділянками, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції були додержані норми процесуального права та правильно застосовані норми матеріального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367- 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» залишити без задоволення.

УхвалуЛебединського районного суду Сумської області від 10 листопада 2021 року про відмову в забезпеченні позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 січня 2022 року.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко