Справа № 166/1335/21 Головуючий у 1 інстанції: Лях В. І.
Провадження № 22-ц/802/350/22 Категорія: 76 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа I-III ступеня - дитячий садок» смт. Заболоття Ковельського району Волинської області, Заболоттівської селищної ради Ковельського району Волинської області про визнання незаконним та скасування наказу №158-к/тр від 04 листопада 2021 року про відсторонення від роботи без збереження заробітньої плати, стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 04 січня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд із зазначеним позовом.

Покликалась на ті обставини, що вона працює кастелянкою в навчально-виховному комплексі «Загальноосвітня школа I-III ступеня - дитячий садок» смт. Заболоття Ковельського району Волинської області.

22 жовтня 2021 року адміністрація навчально-виховного комплексу повідомила її письмово про те, що з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби, вона як працівник закладу дошкільної освіти, до 07 листопада 2021 року має пройти обов`язкову вакцинацію від цього захворювання, оскільки, у противному разі буде відсторонена від роботи без збереження заробітної плати.

Крім того позивач вказувала, що 04 листопада 2021 року відповідачем-роботодавцем, відповідно до вимог ст. ст. 46, 94 КЗпП України, було видано наказ про відсторонення її від роботи без збереження заробітної плати з 08 листопада 2021 року до проходження нею повного курсу вакцинації від COVID-19 і подання сертифікату про вакцинацію, або подання ПЛР-тесту через кожні три дні, тобто до усунення причин, що зумовили таке відсторонення.

Вважаючи, що примусове проведення вакцинації проти гострої респіраторної хвороби, спричиненої короновірусом, суперечить чинному законодавству України, а своє відсторонення від роботи без збереження заробітної плати порушенням її права на працю, позивач ОСОБА_1 просила суд визнати незаконним та скасувати наказ адміністрації навчально-виховного комплексу від 04 листопада 2021 року № 158-к/тр про відсторонення її від роботи без збереження заробітної плати з 08 листопада 2021 року, допустити її до роботи кастелянкою та стягнути на свою користь середній заробіток за час відсторонення від роботи і відшкодувати їй понесені судові витрати.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 04 січня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати і ухвалити нове судове рішення по суті позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, дав неправильну правову оцінку встановленим обставинам справи, і як наслідок зробив передчасний висновок щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Сторони по справі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Колегія суддів, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відсторонення від роботи без збереження заробітної плати до усунення причин, що зумовили таке відсторонення, обов`язкової вакцинації від гострої респіраторної хвороби COVID-19, є законним і правомірним.

Такий висновок суду є правильний.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 , згідно наказу адміністрації навчального закладу від 03 січня 1994 року № 145/1, працює кастелянкою в навчально-виховному комплексі «Загальноосвітня школа I-III ступеня - дитячий садок» смт. Заболоття Ковельського району Волинської області (а.с. 25-26).

22 жовтня 2021 року адміністрацією роботодавця ОСОБА_1 була письмово повідомлена, про те, що з 08 листопада 2021 року на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, щеплення від COVID-19 є обов`язковим для працівників закладів освіти, і запропоновано до 08 листопада 2021 року надати документ підтверджуючий наявність профілактичного щеплення від COVID-19, або довідку про протипоказання щодо проведення профілактичних щеплень, та роз`яснено наслідки непроведення профілактичних щеплень (а.с. 20).

Крім того встановлено, що наказом директора навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа I-III ступеня - дитячий садок» смт. Заболоття Ковельського району Волинської області від 04 листопада 2021 року позивача ОСОБА_1 відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 08 листопада 2021 року до усунення причин відсторонення, а саме надання документів підтверджуючих наявність профілактичного щеплення від COVID-19, або довідки про протипоказання щодо проведення профілактичних щеплень (а.с. 21).

Як убачається з акту від 05 листопада 2021 року, складеного адміністрацією навчально-виховного закладу, кастелянка ОСОБА_1 була ознайомлена зі змістом наказу про відсторонення від роботи від 4 листопада 2021 року, однак поставити свій підпис про це відмовилась (а.с. 22).

Актом Управління держпраці у Волинській області від 01 грудня 2021 року № ВЛ 1031/0104/АВ, складеним за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду щодо додержання вимог законодавства у сферах праці, зайнятості навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа I-III ступеня - дитячий садок» смт. Заболоття (НВК смт. Заболоття) щодо відсторонення від роботи працівників закладу, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена відповідним переліком професій, виробництв та організацій, та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень, підтверджено ту обставину, що керівником цього закладу освіти дотримано процедуру відсторонення працівників від роботи згідно до законодавства (а.с. 31-37).

Відповідно до статті 5 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» державні, громадські або інші органи, підприємства, установи, організації, посадові особи та громадяни зобов`язані забезпечити пріоритетність охорони здоров`я у власній діяльності, не завдавати шкоди здоров`ю населення і окремих осіб, у межах своєї компетенції надавати допомогу хворим, особам з інвалідністю та потерпілим від нещасних випадків, сприяти працівникам органів і закладів охорони здоров`я в їх діяльності, а також виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про охорону здоров`я.

Згідно із пунктами б, г статті 10 цього Закону громадяни України зобов`язані: у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення; виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про охорону здоров`я.

Частинами 1, 2 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України (далі МОЗ), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року, МОЗ у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України і постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, видає накази, організовує та контролює їх виконання.

Наказом МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153, який доповнено наказом МОЗ № 2393 від 01 листопада 2021 року, затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням.

Відповідно до цього Переліку обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники:

1. Центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів;

2. Місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів;

3. Закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності;

4. Підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади.

5. Установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів;

6. Підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83.

Обов`язкове профілактичне щеплення проводиться в разі відсутності у працівника абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 вересня 2011 року № 595.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 встановлено, що з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року на території України діє карантин.

Пунктом 41-6 указаної постанови зобов`язано керівників державних органів (державної служби), керівників підприємств, установ та організацій забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 04 жовтня 2021 року № 2153 (далі - перелік);

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;

3) взяття до відома, що:

- на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»;

відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються;

строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Відсторонення працівника від роботи один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання.

Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, по суті не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам.

Отже, враховуючи наведені норми матеріального права та встановлені обставини справи, а саме, що позивач ОСОБА_1 є працівником закладу освіти, а тому підлягає обов`язковій вакцинації, від проведення якої відмовилась і медичного висновку про наявність у неї протипоказань до вакцинації проти COVID-19 не надала, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність дій відповідача, який відсторонив останню від роботи без збереження заробітної плати, та цілком підставно відмовив їй у позові.

Колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) дотримується послідовної практики, за якою будь-які втручання та обмеження прав особи мають бути виправданими, здійснюватися виключно відповідно до закону і мати на меті законні цілі, виправдані у демократичному суспільстві.

У справі «Соломахін проти України (рішення від 15 березня 2012 року) ЄСПЛ зробив правовий висновок, за змістом якого примусова вакцинація як примусове медичне лікування означає втручання в право на повагу до приватного життя, що включає фізичну та психологічну недоторканність особи. Втручання у фізичну недоторканність заявника можна вважати виправданим міркуваннями охорони здоров`я населення та необхідністю контролювати поширення інфекційних захворювань у регіоні.

Верховний Суд у своїй постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 682/1692/17 дійшов висновку, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я заінтересованих осіб є виправданою. Принцип важливості суспільних інтересів превалює над особистими правами особи, однак лише тоді, коли таке втручання має об`єктивні підстави, та є виправданим.

Саме така позиція висловлена Верховним Судом також у його постанові від 10 березня 2021 року у справі № 331/5291/19.

Таким чином, наведені правові позиції як ЄСПЛ і Верховного суду дають підстави вважати, що втручання у права особи, у вигляді обов`язковості певних щеплень, ґрунтується на законодавстві, має законну мету, є пропорційним для досягнення такої мети та цілком необхідним у демократичному суспільстві.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, оскаржуване судове рішення, на думку колегії суддів відповідає вимогам закону й підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції і являються суб`єктивним тлумаченням норм матеріального права позивачем та не впливають на законність і обґрунтованість оскаржуваного нею рішення.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 04 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді