Провадження № 4-с/466/13/22
У Х В А Л А

іменем України

04 травня 2022року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Шаповаловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 про визнання незаконними дій приватного виконавця Маковецького Зоряна Вікторовича,з участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , та зобов`язання до вчинення дій, -

встановив:

03.11.2021 скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання незаконними дій приватного виконавця Маковецького Зоряна Вікторовича та зобов`язання вчинити дії, в якій просить визнати неправомірними дії та рішення приватного виконавця Маковецького З.В. у провадженні № АСВП: виконавче провадження 64309513, де є Стягувач ОСОБА_2 , дата відкриття: 27.01.2021 щодо стягнення заборгованості із боржника ОСОБА_1 , пов`язані з оцінкою, описом, та примусовою реалізацією 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; призупинити реалізацію на електронному аукціоні ДП «СЕТАМ» 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати приватного виконавця Маковецького З.В. , у зазначеному вище виконавчому провадженні, дотриматись вимог закону та провести належну оцінку частки 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати стягнути з Шевченківський ВДВС у м. Львові ЗМРУМЮ (зокрема і витрати на правову допомогу).

В обґрунтування вимог заявник зазначив, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться справа № 466/4823/19 провадження 2/466/1839/19 позивач: АТ КБ "Приватбанк", відповідач: ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та провадження 6/466/147/20, в якому заінтересована особа ОСОБА_3 , позивач АТ КБ "Приватбанк, заінтересована особа ОСОБА_4 , заявник Шевченківський ВДВС міста Львова ЗМУ МЮ, відповідач ОСОБА_1 на клопотання, заяву, подання у порядку виконання судового рішення та рішення іншого органу (посадової особи) в цивільній справі про виділення частки.

17.08.2020 начальник Шевченківського ВДВС у м. Львові Західного МУ Міністерства Юстиції (м, Львів) Савойник Р.П. звернувся до суду із поданням про визначення частки майна боржника, в якому просить визначити 1/3 частку у майні боржника ОСОБА_1 , а саме у квартирі АДРЕСА_1 , для подальшої її реалізації на аукціоні. На виконанні в Шевченківському ВДВС у м. Львові Західного МУ Міністерства Юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження №61568705 з виконання виконавчого листа № 466/4823/19, виданого 12.02.2020 року Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованості в розмірі 149190,78 грн.

В архіві Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться справа № 466/4823/19 провадження 2/466/1839/19 позивач АТ КБ "Приватбанк", відповідач ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та провадження 6/466/147/20,де заінтересована особа ОСОБА_3 , позивач АТ КБ "Приватбанк", заінтересована особа ОСОБА_4 , заявник Шевченківський ВДВС міста Львова ЗМУ МЮ, відповідач ОСОБА_1 на клопотання, заяву, подання у порядку виконання судового рішення та рішення іншого органу (посадової особи) в цивільній справі про виділення частки.

Ухвалою від 14 вересня 2020 року Шевченківського районного суду м. Львова де знаходиться справа № 466/4823/19 провадження 6/466/147/20 суд ухвалив-подання задовольнити. Визначити 1/3 частку у квартирі АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на праві приватної спільної сумісної власності.

Державним виконавцем порушений порядок примусової реалізації майна його частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема не винесено постанову про звернення стягнення на майно, порушено порядок виділу частки майна боржника, а саме: кредитор не пред`являв позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на нього; боржнику не було запропоновано продати свою частку ні іншому співвласнику, інші співвласники звертались в ДВС зі заявою про намір скористатися своїм переважним правом викупу та викупити частку, ні третім особам; іншому співвласнику - не було надано можливості придбати частку боржника у спільній сумісній власності. Також, державний виконавець не надав сторонам виконавчого провадження можливість узгодити вартість нерухомого майна.

Постанова про опис та арешт майна не відповідає вимогам ч. 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження». Оцінка майна проведена без укладення договору, а звіт за результатами такої оцінки не відповідає вимогам закону. Також, державний виконавець допустив неповноту змісту оголошення про проведення електронних торгів щодо кількісних та якісних характеристик майна.

Йому стало відомо лише 01.11.2021 року про те, що була проведена оцінка його частки квартири. Тоді він отримав лист від приватного виконавця з повідомленням про проведення оцінки.

Приватний виконавець не забезпечив його право не погодитись зі результатом оцінки не надавши можливості оскаржити результати оцінки, державний виконавець одразу після проведення оцінки призначив реалізацію майна на аукціоні.

Із змісту постанови вбачається, що опис проводився у відсутності боржника або іншого власника квартири, відомості про те, що останні відмовилися від підпису у постанові не вказані. При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що боржник був належним чином повідомлений про здійснення опису майна та не допустив державного виконавця в квартиру або іншим чином перешкоджав йому.

У матеріалах виконавчого провадження, очевидно наявний технічний паспорт квартири, однак державний виконавець не скористався даними, що містяться у ньому для проведення опису майна.

Окрім того, у матеріалах виконавчого провадження відсутній супровідний лист чи інші документи про скерування копії постанови про опис та арешт майна сторонам.

Виконавець ігнорував звернення інших співвласників щодо бажання скористатись правом викупу та узгодження вартості майна.

Вважає такі дії приватного виконавця Маковецького Зоряна Вікторовича неправомірними. На підставі вище наведеного просить суд скаргу задовольнити.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 04.11.2021 прийнято до розгляду скаргу та призначено судове засідання (а.с.16).

В судове засідання сторони по справі не з`явились, на адресу суду подали заяви про розгляд скарги у їх відсутності.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. перебуває виконавче провадження № 64309513 з примусового виконання виконавчого листа № 446/8540/16-ц, що виданий 24.09.2018р. Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 заборгованість: за договором позики від 05.12.2015 року в сумі 11 950 дол. США, за договором позики від 21.01.2016 року в сумі 10 000 дол. США, а всього 21 950 ( двадцять одну тисячу дев`ятсот п`ятдесят) доларів США, що в еквіваленті до національної валюти станом на день звернення до суду за позовом становить 570 700,00 (п`ятсот сімдесят тисяч сімсот) грн.

27.01.2021 на адресу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. надійшла заява стягувача - ОСОБА_2 про примусове виконання рішення.

27.01.2021 приватним виконавцем відповідно до вимог ст.ст. З, 5, 18, 24, 26 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон») прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження, про що винесена відповідна постанова.

27.01.2021 приватним виконавцем відповідно до вимог ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про розмір мінімальних витрат.

27.01.2021 приватним виконавцем відповідно до вимог ст.3, ч.3 ст. 40, ст.45 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення боржника основної винагороди.

27.01.2021 приватним виконавцем відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та постанову про арешт коштів боржника, яким накладено арешт на все рухоме та нерухоме майна боржника, а також на кошти на рахунках в банківських установах.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження із ідентифікатором доступ та копії вищезазначених постанов та інших матеріалів виконавчого провадження скеровані боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцем його реєстрації - АДРЕСА_1 , та отримані боржником 01.02.2021 року, шо підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

31.03.2021 представник боржника згідно ордеру ВСІ061267 від 17.03.2021 р. та договору про надання правової допомоги від 15.03.2021 адвокат Винниченко Михайло Петрович ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, в тому числі, але н виключно, з постановою про відкриття виконавчого провадження із ідентифікатором доступу сторін виконавчого провадження.

05.05.2021 приватним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання боржника - АДРЕСА_1 , проте, перевірити майновий стан боржника не виявилось можливим, оскільки вхідні двері до квартири були зачинені.

Внаслідок проведених виконавчих дій приватним виконавцем встановлено факт відсутності у боржника коштів на рахунках в банківських установах, відсутність рухомого майна, на яке можна звернути стягнення з метою виконання рішення.

Згідно з відповіддю ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 10.02.2021 встановлено, що боржнику на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки, у приватного виконавця була відсутня інформація про те, що судом вже розглядалось питання щодо визначення його частки у майні, яким він володіє спільно з іншими особами - квартири АДРЕСА_2 , 18.05.2021 року приватним виконавцем на виконання вимог ст. 443 ЦПК України скеровано подання до Шевченківського районного суду м. Львова про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Згодом приватному виконавцю стало відомо, що питання щодо визначення частки ОСОБА_1 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , вирішено Шевченківським районним судом м. Львова 14.09.2020 року за наслідками розгляду подання державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Львові (справа № 466/4823/19), про що 14.09.2020 постановлено ухвал та подання задоволено повністю.Визначено 1/3 частку у квартирі АДРЕСА_2 ,що належить ОСОБА_1 на праві приватної спільної сумісної власності. (а.с.62).

Зважаючи на викладені обставини, Шевченківським районним судом м. Львова не розглядалось подання приватного виконавця Маковецького З.В. від 18.05.2021 року про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особам.

28.09.2021 приватним виконавцем повторно здійснено вихід за місцем проживання боржника - АДРЕСА_3 , проте, перевірити майновий стан боржника не виявилось можливим, а також не вдалося здійснити огляд належного боржнику майна - частки в квартирі за вказаною адресою. За даним фактом приватним виконавцем складено відповідний акт.

29.09.2021 приватним виконавцем складено постанову про опис та арешт майна боржника відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», якою описано та арештовано 1/3 частку в квартирі загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., РНМ 8676805, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належить боржнику. Копія постанови 29.09.2021 року за вих. № 2932 надіслана боржнику рекомендованим листом за місцем його проживання. Згідно відомостей трекінгу відправлення листів Укрпошти, вказаний лист з № 651 було вручено боржнику 01.10.2021 р.

01.10.2021 на адресу приватного виконавця надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про те, що сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо вартості описаного 29.09.2021 приватним виконавцем майна, у зв`язку з чим просив залучити експерта для участі у виконавчому провадженні з метою незалежної оцінки такого майна.

Відповідно до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», 01.10.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання з метою оцінки описаного майна боржника, котра була скеровано боржнику 01.10.2021 року за вихідним №2790 простою кореспонденцією.

12.10.2021 за вих. № 3052 боржнику скеровано вимогу приватного виконавця надати 19.10.2021 року о 13:00 год. доступ приватному виконавцю та суб`єкту оціночної діяльності до квартири загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., РНМ 8676805, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою огляду вказаної квартири суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання з метою її подальшої оцінки. Вимога надіслана боржнику рекомендованим листом за місцем проживання. Згідно відомостей трекінгу відправлення листів Укрпоштн, вказаний лист з № 569 було вручено боржнику 15.10.2021 р.

Згідно з актом приватного виконавця від 19.10.2021, доступ до квартири боржником не надано.

23.10.2021 на адресу приватного виконавця надійшов звіт ОСОБА_5 - суб`єкта оціночної діяльності, про оцінку 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, згідно з висновком експерта, вартість вказаного майна боржника станом на 20.10.2021 становить 215 037, грн.

23.10.2021 сторонам виконавчого провадження за вих. № 3161 скеровано повідомлення про результати оцінки майна з копією звіту експерта. Копію звіту експерта та повідомлення виконавця боржник отримав 01.11.2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

23.10.2021 приватним виконавцем скеровано до ДП «СЕТАМ» заявку на реалізацію майна боржника,копія заявки скерована також сторонам виконавчого провадження.

Перші торги з реалізації майна було призначено на 17.11.2021 року. Торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів (лот №498619, протокол № 560020 від 17.11.2021).

У відповідності до вимог ст. 48 Закону України «про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні кошті з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржник виконавець виносить постанову. Згідно вимог п. 7 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до абзацу другого частини перше статті 48 Закону.

Згідно п. 4 Розділу IV. Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження затвердженого наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 № 24325. зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 серпня 2016 р. за № 1126/29256 постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи відповідно до шаблонів документів, переданих адміністратору Системі структурним підрозділом Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органі (посадових осіб). Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється.

Згідно інформаційної довідки з автоматизованої системи виконавчого провадження №66881 по виконавчому провадженню АСВП №.01.2021 року приватним виконавцем після відкриття виконавчого провадження і розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів вчинено виконавчу дію «звернення стягнення на майно боржника». Результатом вчинення даної дії було формування системою постанови про арешт майна боржника від 27.01.2021 р.

Постанова з назвою «про звернення стягнення» не передбачена жодним нормативним документом, та зокрема відсутня в автоматизованій системі виконавчого провадження.

29.09.2021 приватним виконавцем складено постанову про опис та арешт майна боржника, відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», якою описано та арештовано 1/3 частку в квартирі загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., РнМ 8676805, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику.

Статтею 443 ЦПК України встановлено, що приватний виконавець уповноважений законом звертатися до суду із поданням про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Така частка боржника у майні може бути самостійним об`єктом реалізації в межах виконавчого провадження, що підтверджується практикою Верховного Суду, без виділення її в натурі.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у справі № 367/6231/16-ц постановила наступне:

« 20. Відповідно до статті 177 ЦК України частка у праві спільної власності є об`єктом цивільних прав.

21. Так, частиною 1 статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

22. З урахуванням наведеного, правовий режим спільної власності може передбачати визначення часток кожного із співвласників у праві спільної власності (спільна часткова) або відсутність такого визначення у праві спільної власності (спільна сумісна). Згідно з наведеним критерієм спільна власність поділяється на спільну часткову і спільну сумісну.

23. Розмір часток у праві спільної часткової власності вважається рівним. При цьому, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

24. За змістом статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

25. Відповідно до положень частини другої статі 366 ЦК України кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

26. Правовий аналіз положень статей дає підстави для висновку, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав та на неї кредитором може бути звернуто стягнення у рахунок погашення боргу шляхом вимоги продажу цієї частки з публічних торгів.»

Зокрема, згідно постанови у справі № 641/2498/17 від 10.11.2021 року Верховного Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду постановлено наступне:

«Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17, правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено пунктом 8 розділу X Порядку реалізації майна, та вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором (правочином).

Такий висновок узгоджується й з нормами статей 650,655 та частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акту державного виконавця про проведені торги (розділ 6 Тимчасового положення, пункти 244, 245, 248 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами Україні-:, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 липня 1994 року № 152/361, статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою. п`ятою, шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).

У відповідності до частини першої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до частини першої статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів регулюється Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведенні електронних торгів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 16 квітня 2014 року № 656/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 квітня 2014 року за № 427/25204.

Прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами яка власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (пункт 2.2 Тимчасового положення).

Тимчасовим положенням передбачено вимоги щодо проведення таких торгів, а саме: по перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікуванні інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна (розділ 3) по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4), і по третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).

Відповідно до пункту 3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмове повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведенні прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином.

Результатом прилюдних торгів є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги. Таке свідоцтво є документом, що посвідчує право власності та підставою державної реєстрації прав власності за покупцем.

Враховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі- продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).

Разом із тим слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами електронних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами електронних торгів, то підставами для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме вказаним Порядком.

Стаття 366 ЦК України встановлює, що кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Згідно із частиною першою статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до частини першої статті 363 ЦК України частка у праві спільної часткової власності переходить до набувача за договором з моменту укладення договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін.

Як зазначено в частині першій статті 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до частини першої статті 183 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Надалі, як вказано в абзаці третьому частини другої статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно, таке нерухоме майно стає об`єктом цивільних правовідносин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19) зазначено, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що до переліку майна боржника, на яке може бути звернено стягнення шляхом його продажу з електронних торгів, відноситься і частка у нерухомому майні боржника, визначена у встановленому законом порядку як окремий самостійний об`єкт власності і це відповідає вимогам статей 190.»

Встановивши, що доказів протиправності дій державного виконавця щодо проведення у рамках виконавчого провадження оцінки нерухомого майна боржника не надано, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 258, 260, 353, 354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

постановив:

у задоволені скарги ОСОБА_1 про визнання незаконними дій приватного виконавця Маковецького Зоряна Вікторовича, з участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , та зобов`язання до вчинення дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлено 10 травня 2022року.

Суддя: В. В. Свірідова