КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/5074/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 756/17095/21

19 травня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Савлук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ковальчук Вікторії Сергіївни на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року, постановлену під головуванням судді Майбоженко А.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в:

09 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 14 грудня 2020 року між ним та відповідачем було укладено Меморандум про взаєморозуміння, відповідно до якого відповідач має перед ним заборгованість в розмірі 50 000,00 доларів США.

Зазначає, що строк повернення зобов`язання настав 28 лютого 2021 року, проте, незважаючи на неодноразовійогозвернення до відповідача із усними та письмовими вимогами щодо сплати заборгованості, станом на день звернення з позовом до суду заборгованість відповідачем не сплачена.

Вказує на те, що наявність у нього оригіналу Меморандума про взаєморозуміння свідчить про існування у відповідача зобов`язання повернути йому грошові кошти у розмірі 50 000,00 доларів США, що еквівалентно 1 304 000,00 грн.

Зазначає, що оскільки розмір заборгованості перевищує п`ятидесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, вказана позика є процентною та розмір заборгованості по процентах становить 3 273 доларів США 97 центів, що еквівалентно 85 385 гривень 14 копійок.

З огляду на вище викладене, просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 50 000,00 дол. США та проценти в розмірі 3 273,97 доларів США.

09 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову та просив в порядку забезпечення позову накласти арешт на належне відповідачу на праві власності наступне майно: на машиномісце, загальною площею 15.1 (кв.м), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; на квартиру, загальною площею 48.1 (кв.м), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; на житловий будинок, загальною площею 42.8 (кв.м), який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

На обгрунтування заяви зазначав, що предметом розгляду даної справи є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 53 273,97 дол. США. Відповідно до наявної в Державних реєстрах інформації, у власності відповідача перебуває три об`єкти нерухомості: машиномісце, загальною площею 15.1 (кв.м), яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , гараж 3;квартира, загальною площею 48.1 (кв.м), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, загальною площею 42.8 (кв.м), який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Звертає увагу суду, що в даному випадку є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання можливого рішення суду у даній справі чи зробити його неможливим з огляду на те, що відповідно до інформації з порталу судової влади України у відповідача існували інші судові справи зі стягнення заборгованості, рішення по яким перебувають на виконанні. Окрім того зазначає, що квартира відповідача обтяжена іпотекою, що свідчить про наявність у нього заборгованості перед третіми особами.

Вказує на те, що наразі в провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває справа № 760/10553/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зазначена справи може свідчити про можливість виникнення у подальшому справ про розподіл сумісно набутого майна подружжя, виконання рішень за якими може ускладнити виконання рішення суду у даній справі.

З огляду на вище викладене, просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на: машиномісце, загальною площею 15.1 (кв.м), яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , гараж НОМЕР_1 ;квартиру, загальною площею 48.1 (кв.м), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, загальною площею 42.8 (кв.м), який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_4 адвоката Ковальчук Вікторії Сергіївни про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 12 січня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ковальчук Вікторія Сергіївна подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року та задовольнити заяву представника позивача ОСОБА_4 адвоката Ковальчук Вікторії Сергіївни про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначає, щоне погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у вжитті заходів забезпечення позову з огляду на те, що заявником не надано доказів, які б свідчили про намір відповідача відчужити належне йому на праві власності та вказане у заяві нерухоме майно, з огляду на те, що угоди про відчуження нерухомого майна не є публічними та власник не зобов`язаний оприлюднювати інформацію про свій намір здійснити таке відчуження.

На думку апелянта, за відсутності заходів забезпечення позову відповідач буде необмежений в своїх діях та може здійснити відчуження майна з метою уникнення майнової відповідальності та обов`язку із виконання рішення суду, а тому без вжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову може бути істотно ускладнено ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача

Посилається також на те, що судом першої інстанції було порушено строки розгляду заяви про забезпечення позову, оскільки заява була подана до суду 09 листопада 2021 року, а фактичний її розгляд відбувся лише 24 грудня 2021 року, тоді як відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України така заява розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження.

В судове засіданні позивача ОСОБА_1 та його представник адвокат Ковальчук Вікторія Сергіївна не з`явились, про день та час слухання справи судом повідомлені, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, про розгляд справи судом повідомлявся за зазначеною у справі адресою, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 грудня 2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено меморандум про взаєморозуміння відповідно до умов якого ОСОБА_2 заборгував ОСОБА_4 суму 50 000,00 доларів США в ході спільних ділових процесів. (п. 1)

Сторони погодили, що ОСОБА_2 повинен був виплатити вищезазначену суму ОСОБА_4 до 28 лютого 2021 року з можливістю у будь- який час протягом зазначеного терміну сплачувати суму частинами. (п. 2)

Відповідно до роздруківки з порталу судової влади України у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала справа № 761/12456/14 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та справа № 761/29789/14 за позовом ТОВ «Маркс.Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу.

В Солом`янському районному суді м. Києва перебувають дві справа № 760/25844/20, № 760/10553/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта власником машиномісця № НОМЕР_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , гараж НОМЕР_1 ; квартири за адресою: АДРЕСА_1 та житлового будинку який розташований за адресою: АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 .

Крім того, судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Красовським Олегом Олександровичем на квартиру за адресою АДРЕСА_1 встановлена заборона відчуження, підставою для якої став договір іпотеки від 02.10.2020 року, укладений між ОСОБА_2 ( іпотекодавець) та ОСОБА_6 ( іпотекодержатель).

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції посилався на те, що представник позивача не надав доказів щодо вартості нерухомого майна, на яке він просить накласти арешт, що позбавило суд можливості з`ясувати питання про співмірність запропонованих ним заходів забезпечення позову позовним вимогам. Також представником позивача не надано будь-яких доказів, які б свідчили про намір відповідача відчужити належне йому нерухоме майно, що свідчило б про утруднення виконання можливого рішення суду у даній справі .

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 50 000,00 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 304 000,00 грн. та процентів за договором позики в сумі 3 273,97 доларів США , що по курсу НБУ становить суму 85 385,14 грн.

Таким чином, позивач звернувся до суду з позовними вимогами майнового характеру й предметом позову є грошові кошти за Меморандумом про взаєморозуміння, погодженим та укладеним між позивачем і відповідачем у даній справі 14 грудня 2020 року.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, власником машиномісця № НОМЕР_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , гараж НОМЕР_1 ; квартири за адресою: АДРЕСА_1 та житлового будинку який розташований за адресою: АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 . При цьому, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Красовським Олегом Олександровичем на квартиру за адресою АДРЕСА_1 встановлено заборону відчуження, підставою для якої став договір іпотеки від 02.10.2020 року, укладений між ОСОБА_2 ( іпотекодавець) та ОСОБА_6 ( іпотекодержатель).

Враховуючи зміст позовних вимог, предмет спору та ціну позову, колегія суддів приходить до висновку про те, що захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на належне відповідачу на праві власності майно: машиномісце № НОМЕР_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , гараж НОМЕР_1 та на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 є співмірним із заявленими позовними вимогами та відповідає вимогам ст. 150 ЦПК України, а тому доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність визначених ЦПК України підстав для вжиття такого забезпечення позову у даній справі є обгрунтованими.

Колегія суддів також погоджується з доводами апеляційної скарги про неправильність висновку суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі з тих підстав, що заявником не надано доказів, які б свідчили про намір відповідача відчужити належне йому на праві власності та вказане у заяві нерухоме майно, так як вказане майно зареєстроване на праві власності за відповідачем ОСОБА_2 , він як власник має право в будь-який момент відчужити належне йому майно, а тому невжиття вказаного заходу забезпечення позову може призвести до відчуження даного майна відповідачем та утруднення чи неможливості виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З огляду на ціну позову, враховуючи, що належна відповідачу на праві власності квартира АДРЕСА_1 вже перебуває під обтяженням за договором іпотеки від 02.10.2020 року, укладеним на виконання іншого зобов`язання відповідача ОСОБА_2 ( іпотекодавець) перед ОСОБА_6 ( іпотекодержатель) та накладення арешту для забезпечення позову у даній справі на машиномісце № НОМЕР_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , гараж НОМЕР_1 та на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , колегія суддів не вбачає підстав для забезпечення позову у цій справі шляхом накладення арешту на вказану квартиру та відхиляє доводи апеляційної скарги щодо доцільності та необхідності забезпечення позову і накладенням арешту на дану квартиру.

Згідно ч.ч.1ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ковальчук Вікторії Сергіївни підлягає частковому задоволенню, ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви представника позивача ОСОБА_4 адвоката Ковальчук Вікторії Сергіївни про забезпечення позову та накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 та на машиномісце № НОМЕР_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстроване на праві власності за відповідачем ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 149, 150, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ковальчук Вікторії Сергіївни задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву представника позивача ОСОБА_4 адвоката Ковальчук Вікторії Сергіївни про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 .

Накласти арешт на машиномісце № НОМЕР_1 , яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстроване на праві власності за ОСОБА_2 .

В задоволені заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру загальною площею 48.1 (кв.м), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_2 ).

Боржник: ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ).

Строк пред`явлення постанови до виконання- три роки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: