Головуючий у суді першої інстанції: Вовк С.В.
У Х В А Л А

10 січня 2022 року місто Київ

справа № 757/52976/18-ц

провадження№22-ц/824/4416/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

вирішуючи питання прийняття апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м.Києва від 22 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки, усунення перешкод в користуванні та встановлення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 22 червня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки, усунення перешкод в користуванні та встановлення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, 5 листопада 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішенням, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що підстави для відкриття апеляційного провадження у справі відсутні, виходячи з наступного.

У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки, усунення перешкод в користуванні та встановлення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Печерського районного суду м.Києва від 29 жовтня 2018 року, визначено головуючого суддю - Бортницьку В.В.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 29 січня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки, усунення перешкод в користуванні та встановлення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю. Призначено підготовче засідання у справі /а.с.33/.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 приймали участь у підготовчому засіданні у справі, яке відбувалося 1 квітня 2019 року /а.с.36-37, 38/.

1 квітня 2019 року у зв`язку з неявкою відповідачів підготовче засідання відкладено на 1 липня 2019 року, про що позивач та його представник повідомлені під розписку.

24 липня 2019 року на підставі розпорядження керівника апарату суду № 676 здійснено повторний автоматизований розподіл справи між суддями Печерського районного суду м.Києва, справу передано для розгляду судді Вовку С.В. /а.с.47/.

У справі неодноразово призначались підготовчі засідання (5 вересня 2019 року,28 жовтня 2019 року, 19 листопада 2019 року), про що позивач та його представник повідомлялись належним чином /а.с. 56,57,104/.

19 листопада 2019 року ухвалою Печерського районного суду м.Києва підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду на 23 грудня 2019 року /а.с.138/. Печерським районним судом м.Києва неодноразово призначались судові засідання у справі, а саме: 23 грудня 2019 року, 17 лютого 2020 року, 11 березня 2020 року, про що позивач та його представник були повідомлені у встановленому законом порядку /а.с.140,176/.

11 березня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 брав участь у судовому засіданні, та після оголошення перерви у справі був у встановленому законом порядку (під розписку) повідомлений про розгляд справи призначений на 9 квітня 2020 року /а.с.183/.

9 квітня 2020 року у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, розгляд справи відкладений на 21 травня 2020 року. Учасникам справи судом направлені судові повістки /а.с. 185/.

21 травня 2020 року у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, та клопотанням представника відповідача, розгляд справи відкладено на 22 червня 2020 року.

22 червня 2020 року представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подана заява про розгляд справи без його участі /а.с.201/.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 були повідомленими про розгляд справи в суді першої інстанції.

22 червня 2020 року Печерським районним судом м. Києва у справі ухвалено рішення, повний текст якого виготовлений 22 червня 2020 року.

Повне рішення оприлюднене Печерським районним судом м.Києва в Єдиному Державному реєстрі судових рішень 7 липня 2020 року.

Крім цього, необхідно зазначити, що після виготовлення повного тексту рішення, 19 серпня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується відповідною заявою, яка міститься матеріалах справи /а.с.206/.

5 листопада 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Печерського районного суду м.Києва від 22 червня 2020 року /а.с. 209-223/, тобто після спливу більше одного року з дня складання повного тексту судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Загальновизнане положення про дію цивільних процесуальних норм у часі передбачає, що незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовуються той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо при цьому не завдається шкоди самій суті права і переслідується легітимна мета за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами вимоги щодо строків оскарження судових рішень.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм в тому числі і процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначав, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства, які призначені для належного відправлення правосуддя та забезпечення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України (заява № 19164/04) від 21 жовтня 2010 року, пункт 47).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03) 03 квітня 2008 року, вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення).

Оскільки, з дня складення повного тексту рішення районного суду минуло більше одного року, про розгляд справи районним судом позивачу та його представнику було відомо, доказів на підтвердження виникнення обставин непереборної сили, що стали перешкодою для своєчасного подання апеляційної скарги, апелянтом не надано, тому наявні передбачені ч. 2 ст. 358 ЦПК України підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Саме по собі послання апелянта на неотримання копії рішення після його складення не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, враховуючи зазначені раніше обставини.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 358 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м.Києва від 22 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки, усунення перешкод в користуванні та встановлення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя- доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус