Справа № 308/5811/21
Провадження № 2/466/950/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2022 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Ваврин М.М.

з участю представника позивача Куликовця І.М.

прокурора Кузьмич Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України; Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про відшкодування моральної шкоди,

у с т а н о в и в :

07 травня 2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України; Військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України, яку відповідно до ухвали суду від 22 липня 2021 замінено на належного відповідача - Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону, у якій з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди у розмірі 500000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 28 березня 2017 Військовою прокуратурою Ужгородського гарнізону Західного регіону України розпочато кримінальне провадження за №0000021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

22.04.2017 Військовою прокуратурою Ужгородського гарнізону Західного регіону України йому було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

26 квітня 2017 року, слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К., розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000021 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прийняв ухвалу, якою: клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000021 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_1 задоволено та застосовано до ОСОБА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 23 червня 2017 року; визначено заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_1 , покладених на нього обов`язків, передбачених цим Кодексом, - в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 32000,00 грн. (тридцять дві тисячі гривень).

14 липня 2017, у вказаному кримінальному провадженні прокурором Військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України Ліпінському В.М. вручено обвинувальний акт по обвинуваченні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06 червня 2018 року у справі № 299/2144/17 ОСОБА_1 виправданий, у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 22 червня 2020 року, та постановою Верховного Суду від 23 грудня 2020 року, вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.

Вважає, що він з 22.04.2017 по 23.12.2020 року перебував під слідством, та органом досудового розслідування та судом завдано йому моральної шкоди, що спричинена незаконним слідством, застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, позбавленням права на справедливий суд. Зазначає, що він зазнавав моральних страждань, мав нервові стреси, відчуття тривоги, у тому числі за здоров`я своїх близьких, сильні душевні переживання та моральні страждання, приниження, розгубленість, а тому порушена проти нього кримінальна справа мала тяжкі наслідки для нього, оскільки він тривалий час страждав від почуття невизначеності свого майбутнього. Внаслідок неправомірних дій органу досудового розслідування позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює, в розмірі 500000,00 грн.

24.06.2021 Державною казначейською службою України подано відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано доказів завдання моральної шкоди.

17.08.2021 Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначають, що жодних вимог як матеріального так і не матеріального характеру до відповідача подано не було, що не відповідає вимогам п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. За таких обставин слід дійти висновку, що будь-який спір цивільно - правового характеру між сторонами відсутній, а дії позивача щодо залучення до справи відповідача - Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону за відсутності спору між сторонами та не пред`являючи до нього жодних позовних вимог містять ознаки зловживання останнім своїми процесуальними правами. Зазначає, що правомірність (не правомірність) дій слідчого чи прокурора у ході здійснення досудового розслідування не можуть бути предметом розгляду у даному провадження, оскільки повинні розглядатися за правилам встановленими КПК України. Крім того, зазначає, що розмір мінімальної заробітної плати на 2021 установлено Законом України «Про державний бюджет на 2021» у місячному розмірі: з 1 січня 6000 грн. Вважає, що застосуванню у вказаному випадку належить сума у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017. Таким чином, оскільки позивача ОСОБА_1 повідомлено про підозру у порядку, визначеному КПК України, застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відбулося, оскільки в цей день була сплачена застава, як і не відбулося незаконного засудження, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, просить у вказаному позові відмовити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Прокурор Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону Кузьмич Н.А. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не прибув, причин неприбуття не повідомив, у відзиві на позовну заяву у задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Судом встановлено, що 28 березня 2017 Військовою прокуратурою Ужгородського гарнізону Західного регіону України розпочато кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

22.04.2017 Військовою прокуратурою Ужгородського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_1 було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Військова прокуратура Ужгородського гарнізону Західного регіону України, згідно п. 3 Наказу Офісу Генерального прокурора від 05.02.2020 за № 66 «Про окремі питання забезпечення початку роботи спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері (на правах обласних прокуратур) перейменована у «Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону» (на правах обласної прокуратури) без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою від 26 квітня 2017 року застосовано до ОСОБА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 23 червня 2017 року та визначено заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 32000,00 грн., яку в подальшому ОСОБА_1 було внесено.

14 липня 2017, у вказаному кримінальному провадженні прокурором Військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України Ліпінському В.М. вручено обвинувальний акт по обвинуваченні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06 червня 2018 року - ОСОБА_1 було виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 22 червня 2020 року, вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06 червня 2018 року відносно ОСОБА_1 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 23 грудня 2020 - ухвалу Львівського апеляційного суду від 22 червня 2020 року залишено без змін.

Таким чином, суд вважає, що незаконними рішеннями та діями посадових осіб органу досудового розслідування та прокуратури ОСОБА_1 завдано моральну шкоду з огляду на наступне.

У відповідності до ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з п.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У цих випадках завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства прокуратури і суду.

Пунктом 1 ст.2 Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених цим Законом виникає у випадках, зокрема постановлення судом виправдувального вироку.

Відповідно до п.5 ст.3 зазначеного Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертається), зокрема моральна шкода.

За час незаконного перебування під слідством та судом, ОСОБА_1 зазнав моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, нервовому стресі, відчуттям тривоги, сильному душевному переживанні, принижені та розгубленості.

Згідно з пунктами 5 та 6 ст. 4 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до ч.3 ст.13 Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Пункт 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначає, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина перед слідством та судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожний місяць перебування перед слідством та судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи (п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» у 2022 році встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня 6500 гривень.

Таким чином, виходячи з мінімального розміру заробітної плати на час розгляду справи, ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 286000 грн., з розрахунку 6500 грн. (мінімальна заробітна плата станом на час винесення рішення) за 44 місяці перебування під слідством і судом.

Суд зазначає, що вказаний розмір завданої моральної шкоди є мінімальним, таким, який має бути відшкодований за відповідний період у будь-якому випадку і будь-якій особі, внаслідок незаконного притягнення її як обвинуваченої.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в конкретній справі, відповідно до положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд повинен враховувати характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, стан здоров`я потерпілих, тяжкість вимушених змін у їхніх життєвих стосунках тощо.

Таким чином, незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та прокуратури були порушені конституційні права позивача, що завдало їй фізичних і моральних страждань, призвело до погіршення психологічного стану.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Постанова Пленуму Верховного Суду України у п.10-1 зазначає, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державної казначейської служби України.

Відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845.

Згідно п.35 Порядку казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно- розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Відповідно до п.9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення коштів державного бюджету виконується виключно Державною казначейською службою України (центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів).

Пунктами 5 та 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/201, казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Відтак суд, врахувавши обсяг заподіяної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, перебування позивача протягом тривалого часу під слідство і судом, обмеження його прав в період дії запобіжного заходу у вигляді застави, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, з урахуванням засад розумності та справедливості, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 286000грн. При визначенні вказаної суми судом враховано 44 місяці перебування позивача під слідством, у період з 22 квітня 2017 по 23 грудня 2020 та 44 мінімальні заробітні плати в Україні на момент винесення рішення ( з розрахунку однієї заробітної плати - 6500 грн.).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги характер спірних правовідносин, доведеність неправомірних дій посадових осіб відповідача Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, суд приходить до висновку, що слід стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України через Державну казначейську службу України в користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди у розмірі 286000 грн., в решті вимог слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок держави.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Бастіонна, 6; Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, , місцезнаходження: м. Львів, вул. Клепарівська, 20 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 286000 (двісті вісімдесят шість тисяч гривень 00 коп.) на відшкодування моральної шкоди.

У решті у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати щодо сплати судового збору віднести на рахунок держави.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлений 16.05.2022.

Суддя Р. Б. Єзерський