Єдиний унікальний номер 725/2612/22
Номер провадження 2/725/364/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2022 року м. Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м. Чернівці Федіна А.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Саламандик А.І., до Комунального підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління» про поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року позивач через свого представника звернувся до суду з вище вказаним позовом та просив скасувати наказ №78-к від 17.03.2022 року «Про проведення службової перевірки та відсторонення від виконання посадових обов`язків» в частині відсторонення « ОСОБА_1 - водія тролейбуса I-класу»; за період відсторонення з 17.03.2022 року по 15.04.2022 року стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу через відсторонення; скасувати наказ №123-к від 15.04.2022 року «Про звільнення ОСОБА_2 », як такого, що виданий з порушенням законодавства; поновити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на посаді водія тролейбуса І-класу КПІ «Чернівецьке тролейбусне управління»; зобов`язати КП «Чернівецьке тролейбусне управління» виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) заробітну плату за час вимушеного прогулу; стягнути з Відповідача судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до вимог ст. 184 ЦПК України, позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Так, дана позовна заява підлягає залишенню без руху, як така, що не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в абз. 4 п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 відповідні документи щодо сплати судового збору подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

У тексті позовної заяви позивач посилається на вимоги п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, таким чином вважаючи, що за звернення до суду з даним позовом він звільнений від сплати судового збору, натомість з такими висновками позивача в повній мірі погодитись не можна, виходячи з наступного.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року, подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. У разі об`єднання позовних вимог судовий збір обчислюється із загальної суми позову.

Так, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем об`єднано кілька окремих позовних вимог майнового та немайнового характеру, зокрема три вимоги немайнового характеру, а саме вимоги про скасування наказу про проведення службової перевірки та відсторонення від роботи, а також про скасування наказу про звільнення і поновлення на роботі та дві вимоги майнового характеру - про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за період відсторонення від роботи та за період звільнення, а всього п`ять окремих позовних вимог.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору за вимогами про стягнення заробітної плати, оскарження наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Оскільки предметом даного позову є окрім оскарження звільнення та поновлення на роботі також і оскарження наказу про відсторонення позивача від роботи, яке по своїй суті є призупиненням виконання ним своїх трудових обов`язків, а не звільненням із займаної роботи, що мало б наслідком вирішення питання про поновлення на роботі такого працівника, а тому доводи позивача щодо наявності пільг при зверненні до суду із вимогою про визнання недійсним наказу про відсторонення від роботи є безпідставними.

З урахуванням встановлених ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмірів ставок судового збору, сума судового збору, який слід сплатити позивачу за звернення до суду з однією позовною вимогою немайнового характеру становить 992,40 грн. (Реквізити для сплати судового збору: Рахунок UA0024405; МФО- 899998; Код класифікації доходів бюджету 22030101; Отримувач коштів- Чернів.ГУК/Чернів.ТГ(Перш.с.)/22030101; Код отримувача (ЄДРПОУ) 37836095; Банк отримувача коштів Казначейство України (ел.адм.подат.); Назва суду Першотравневий районний суд м. Чернівці).

Окрім того, згідно ч.1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Із положень приписів ст. 94, 116, 117 КЗпП України та ст. 1,2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження N 12-301гс18).

Отже, заробітна плата, яку просить стягнути позивач, за своєю суттю є середнім заробітком за час вимушеного прогулу, що не підпадає під категорію пільг при сплаті судового збору за п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, при відсутності у позовній заяві та матеріалах позову відомостей про наявність інших пільг при зверненні до суду, позивач має сплатити судовий збір на загальних підставах.

Пунктом першим ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру до сплати підлягає судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 992,40 грн. та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 12405 грн.

Слід зазначити, що п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються. За змістом ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Натомість, звертаючись до суду з позовними вимогами майнового характеру позивач не визначає ціну позову, не наводить обґрунтованого розрахунку сум, які підлягають на його думку стягненню з відповідача, а також в порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не посилається на докази щодо складових його заробітної палити на підставі яких проводиться розрахунок середньої заробіток.

Також, позивачем в порушення вимог п. 9, п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві не зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а також у позовній заяві відсутнє підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Таким чином, позовна заява не відповідає вимогам п.3, п. 5, п.9, п. 10 ст. 175 ЦПК України та ч. 4 ст. 177 ЦПК України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 184, 258, 260, 272, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Саламандик А.І., до Комунального підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління» про поновлення на роботі - залишити без руху, надавши позивачу з дня отримання ним даної ухвали 5-денний строк для усунення недоліків, вказаних в описовій частині ухвали.

У разі невиконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху у вказаний строк, позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Відповідно до ст.353 ЦПК України ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна