Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/1894/21

Провадження № 2/439/105/22

11 квітня 2022 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді Петейчука Б.М.,

із участю секретаря

судового засідання Ковальчук Н.І.,

позивач: Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, ухвалив таке рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Бродівського районного суду Львівської області із позовною заявою до відповідача: ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 31 березня 2010 року в розмірі 18 651 гривня 72 копійки.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» із метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Заяву № б/н від 31 березня 2010 року, відповідно до якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач акцентує, що своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті «http://privatbank.ua/» складає Договір про надання банківських послуг.

Позивач вказує, що ОСОБА_1 ознайомлений із істотними умовами кредитного договору, про що власноруч поставив підпис.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором він виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого ліміту. Проте відповідач, який зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов пункту 2.1.1.3.1. Договору, не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням.

Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 18 жовтня 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 18 651 гривня 72 копійки, із яких: 14 610 гривень 12 копійок - заборгованість за тілом кредиту, 4 041 гривня 60 копійок - заборгованість за простроченими відсотками.

Тому позивач із метою належного та повного виконання зобов`язання просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором б/н від 31 березня 2010 року.

Стислий виклад позиції відповідача.

Відповідач зазначає, що у спірних правовідносинах сплив строк позовної давності. Оскільки «Умови та Правилами надання банківських послуг» не передбачають застосування до спірних правовідносин спеціального строку позовної давності.

Відповідач вказує, що йому не були відомі «Умови та Правилами надання банківських послуг» у Акціонерному товаристві «Комерційний банк «Приватбанк». Своїм підписом він лише посвідчив ознайомлення із Анкетою-Заявою про приєднання до вищевказаних Умов та Правил, проте не ознайомлений із усіма істотними умовами кредитного договору.

Відповідач стверджує, що наявна сума заборгованості не відповідає реальним обставинам справи та є результатом односторонніх арифметичних розрахунків позивача. Такий розмір суми заборгованості стався із вини кредитора, позаяк тіло кредиту сплачене.

Відповідач наголошує, що він не отримував доступу до карткового рахунку та в його розпорядженні не перебували кредитні кошти позивача.

Відтак відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

28 грудня 2021 року - відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Від відповідача надійшов відзив, у якому останній позовні вимоги заперечив повністю, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Представник позивача - Гребенюк Олександр Сергійович подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити у їх задоволенні.

За змістом нормативних положень частини 2 статті 247 ЦПК України, так як сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що 31 березня 2010 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої погодився з усіма її умовами, про що свідчить надана позивачем завірена копія такої заяви (а.с. 49).

Окрім того, позивач надав суду роздрукований Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 51-76).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 13 травня 2009 року, заборгованість ОСОБА_1 станом на 18 жовтня 2021 року становить 18 651 гривня 72 копійки, із яких: 14 610 гривень 12 копійок - заборгованість за тілом кредиту, 4 041 гривня 60 копійок - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 7-26).

Суд критично оцінює Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (а.с. 50), яка позиціонує собою додаткову угоду до первісного договору SAMDN7895. Така не містить умов щодо порядку нарахування штрафних санкцій за основним зобов`язанням. Підписання такого документу посвідчується підписом ОСОБА_1 17 червня 2010 року, що не співпадає із моментом підписання відповідачем Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Процентна ставка у такій Довідці визначена як: «2,5 % на місяць», проте із наданого банком розрахунку заборгованості вбачається визначення процентної ставки як: « 3% на місяць». Такі обставини у своєму взаємозв`язку свідчать про різний характер (відсутність об`єктивного взаємозв`язку) Довідки про умови кредитування (а.с. 50) та Анкети-Заява (а.с. 49). Відтак позивачем недоведений будь-який взаємозв`язок між вищевказаними документами, що з огляду на статтю 77 Цивільного процесуального кодексу України свідчить про неналежність такого доказу як Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (а.с. 50).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У Анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість за користування коштами.

Проте без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Саме такі висновки щодо застосування вищенаведених правових норм висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17), які відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню судом першої інстанції.

Суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами договір від 31 березня 2010 року у вигляді Анкети-Заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається із доказів по справі, 31 березня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» із метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Анкету-заяву. У свою чергу позивач надав відповідачу кредит (овердрафт) у розмірі фактично-отриманого тіла кредиту в повному обсязі, що підтверджується Рухом коштів по рахунку (а.с. 27-46), які отримав ОСОБА_1 . Проте останній належним чином своє зобов`язання не виконав та допустив заборгованість за тілом кредиту (фактично отриманими грошовими коштами).

За таких обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку в частині стягнення основної заборгованості підтверджуються належними доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Водночас позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом не підлягають у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Разом із тим, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності. Відповідач стверджує, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо вимог банку, який становить три роки.

Вирішуючи заяву відповідача щодо застосування строку позовної давності за вимогами банку, суд виходить із таких міркувань.

За правилами статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Нормою частини 4 статті 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Імперативними приписами статті 259 ЦК України закріплено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до частини 5 статті 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відтак перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно із частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Із доказів по справі вбачається, що востаннє ОСОБА_1 здійснено погашення заборгованості 01 квітня 2021 року (а.с. 27). Після цього відповідачем не вчинено жодних дій, спрямованих на належне виконання свого зобов`язання. Фактично право вимоги у кредитора щодо виконання зобов`язання виникло 26 квітня 2021 року, коли ОСОБА_1 не сплатив чергового щомісячного платежу на погашення заборгованості за тілом кредиту. Тому загальний строк позовної давності розпочався 26 квітня 2021 року, та на момент звернення позивачем із позовною заявою (10 листопада 2021 року), не сплинув.

За таких обставин справи, суд не знаходить жодних правових підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

На підставі статей 16, 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України, керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково .

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 31 березня 2010 року за тілом кредиту в розмірі 14 610 (чотирнадцять тисяч шістсот десять) гривень 12 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви, що становить 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 квітня 2022 року.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», , місце знаходження: Київська область, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя Б.М. Петейчук