Справа № 182/8313/21
Провадження № 2/0182/988/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.05.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка та встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 , який на момент своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, який побудований до 1992 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За своє життя на випадок своєї смерті ОСОБА_4 розпорядження щодо належного йому майна не зробив. Спадкоємцями за законом першої черги після його смерті є вона - його дружина та їх діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Інших спадкоємців а ні за законом, а ні за заповітом у нього не було. Для оформлення своїх спадкових прав у встановлений законом строк вона звернулась до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом. Її донька ОСОБА_5 подала заяву до нотаріальної контори про відмову в прийнятті спадщини після смерті свого батька. Її син ОСОБА_2 до нотаріальної контори не звертався, оскільки спадщину приймати не бажає та пропущений строк для прийняття спадщини поновлювати не буде. У видачі спадщини після смерті ОСОБА_4 їй було відмовлено, про що свідчить постанова державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори від 29.04.2021 року за № 289/02-31. Причиною відмови у вчиненні подальшої нотаріальної дії стала відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Для вирішення цього питання Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою запропоновано їй звернутись до Нікопольського міськрайонного суду. Під час оформлення вищезазначеної спадщини до нотаріальної контори нею, дійсно, не був наданий правовстановлюючий документ, який би свідчив про належність житлового будинку померлому, в зв`язку з тим, що він за своє життя такий документ не отримав та право власності на нього не зареєстрував. Згідно листа КП «Нікопольське МБТІ» від 09.11.2021 року за № 572, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано. На підтвердження своїх свідчень щодо належності житлового будинку померлому до нотаріальної контори нею був надано лише виготовлений технічний паспорт на житловий будинок від 21.02.2001 року та будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, яка виділена ОСОБА_4 для будівництва житлового будинку з господарськими спорудами. Нажаль, наданих нею документів для оформлення цього житлового будинку через нотаріальну контору виявилось недостатнім. Подальше оформлення спадщини на житловий будинок з господарськими спорудами через нотаріальну контору не можливе. В зв`язку з чим постановою державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори від 19.10.2021 року № 723/02-31 їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Відповідно до листа Держбуду від 23.03.1999 року та п.3 постанови Кабінету Міністрів від 09.09.2009 року № 1035 «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, спорудженими без дозволу на будівництво», до серпня 1992 року оформлення права власності на будинки проводили органи місцевого самоврядування на основі висновку про технічний стан будинку, складений у бюро технічної інвентаризації і документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташований зазначений об`єкт. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли, за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть, якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Враховуючи всі обставини та надані нею письмові докази, вважає, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в АДРЕСА_1 , був побудований її чоловіком ОСОБА_4 , згідно порядку та діючих норм закону, які діяли на той час. Він будував його на земельній ділянці, яка була виділена йому для будівництва та обслуговування житлового будинку (копія будівельного паспорту від 1981 року додається). Згідно технічного паспорту, який виготовлено КП «Нікопольським МБТІ» 21.02.2008 року, збудований житловий будинок отримав технічний висновок, де були зазначені його характеристики та рік самої побудови - 1984, тобто, до 5 серпня 1992 року. А тому вона як спадкоємиця за законом, має всі правові підстави набути право власності на нього в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 . На підтвердження своїх свідчень до матеріалів справи нею долучаються копії таких документів: технічний паспорт на житловий будинок, виданий Нікопольським бюро технічної інвентаризації від 21.02.2001 року, будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної ОСОБА_4 від 1981 року. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На даний час вона як спадкоємиця за законом оформити спадок на вказаний житловий будинок через нотаріальну контору не може в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. За таких обставин, виходячи з приписів ст.16 ЦК України, це право підлягає захисту в судовому порядку.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи за своєї відсутності, позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.47). Відповідачі проти задоволення позову не заперечували (а.с.48, 53).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки по справі (а.с.7, 9) та батько відповідачів (а.с.44, 52) ОСОБА_4 (а.с.8, 32), який на момент своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.41). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, який побудований до 1992 року та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-15). За своє життя на випадок своєї смерті ОСОБА_4 розпорядження щодо належного йому майна не зробив (а.с.41). Спадкоємцями за законом першої черги після його смерті є позивачка по справі - його дружина та відповідачі їх діти (а.с.44, 52). Для оформлення спадкових прав у встановлений законом строк прозивачка звернулась до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка та видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідачка ОСОБА_5 подала заяву до нотаріальної контори про відмову в прийнятті спадщини після смерті свого батька (а.с.40). Відповідач ОСОБА_2 до нотаріальної контори не звертався, спадщину не приймав. У видачі спадщини після смерті чоловіка позивачці було відмовлено, про що свідчить постанова державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори від 29.04.2021 року за № 289/02-31 (а.с.17). Причиною відмови у вчиненні нотаріальної дії стала відсутність правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Для вирішення цього питання Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою позивачці запропоновано звернутись до Нікопольського міськрайонного суду. Під час оформлення вищезазначеної спадщини до нотаріальної контори позивачкою не був наданий правовстановлюючий документ, який би свідчив про належність житлового будинку померлому, в зв`язку з тим, що він за своє життя такий документ не отримав та право власності на нього не зареєстрував. Згідно листа КП «Нікопольське МБТІ» від 09.11.2021 року за № 572, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано (а.с.35). Суду позивачкою були надані технічний паспорт на житловий будинок від 21.02.2001 року (а.с.10-14) та будівельний паспорт на забудову земельної ділянки (а.с.14-15), яка виділена ОСОБА_4 для будівництва житлового будинку з господарськими спорудами.

Відповідно до листа Держбуду від 23.03.1999 року та п.3 постанови Кабінету Міністрів від 09.09.2009 року № 1035 «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, спорудженими без дозволу на будівництво», до серпня 1992 року оформлення права власності на будинки проводили органи місцевого самоврядування на основі висновку про технічний стан будинку, складений у бюро технічної інвентаризації і документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташований зазначений об`єкт.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли, за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть, якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності.

Враховуючи всі обставини та надані прозивачкою письмові докази, суд вважає, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в АДРЕСА_1 , був побудований спадкодавцем ОСОБА_4 , згідно порядку та діючих норм закону. Спадкодавець будував спадковий будинок на земельній ділянці, яка була виділена йому для будівництва та обслуговування житлового будинку. Згідно технічного паспорту, спадковий житловий будинок отримав технічний висновок, де були зазначені його характеристики та рік самої побудови - 1984, тобто, до 5 серпня 1992 року.

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На даний час вона як спадкоємиця за законом оформити спадок на вказаний житловий будинок через нотаріальну контору не може в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № X, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного проваджений.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі же охоплення за заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені законодавством України.

Згідно ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно з ч.3 ст.1269 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, визначеному Законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 16 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями (що складається з: житлового будинку (літ.«А»), загальною площею - 76.8 кв.м. і житловою площею - 67.6 кв.м., літньої кухні (літ.«Б,б»), гаражу (літ.«В»), підвалу (літ.«Г»), сараю (літ.«Д»), вбиральні (літ.«Е»), споруджень № 1-3, 1), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал