Справа № 308/1861/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.05.2022 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Сарай А.І.,

за участю секретаря судового засідання - Козак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 03.07.2007, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованість.

24.05.2019 відповідач та АТ КБ «Приватбанк» підписали додаткову угоду, відповідно до якої банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п. 1.2 додаткової угоди, якщо клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки, вказані в пункті 1.5.1 цієї угоди. Строк повернення кредиту вказаний в пункті 1.3 додаткової угоди.

Зазначає, що при укладенні кредитного договору сторони керувалися частиною першою статті 634 ЦК України.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, як зауважує представник позивача, у порушення умов кредитного договору, а також статтями 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 18.12.2020 має заборгованість у розмірі 25928,21 грн. - заборгованість за пенею, що підтверджується розрахунок суми заборгованості (розрахунок заборгованості відображено з моменту підписання додаткової угоди).

Вказує, що викладені обставини підтверджуються наступними доказами: розрахунком заборгованості; копією додаткової угоди з додатком № 1; випискою по рахунках; копією документу, що посвідчує особу відповідача.

Враховуючи наведене, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором SAMDN2528 від 24.05.2019 у розмірі 25928,21 грн. станом на 18.12.2020, а саме 25928,21 грн. - заборгованість за пенею, а також стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2270 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.03.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у прохальній частині позову вказав, що у разі неявки в судове засідання відповідача, АТ КБ «Приватбанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та ухвалення судом заочного рішення. Також при зверненні з позовом представник позивача подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому просить розглянути справу без участі представника банку, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку АТ КБ «Приватбанк» відсутні.

Відповідач у судове засідання не з`явився, при цьому його представник - адвокат Дубровська О.М. подала до суду заяву про застосування строку позовної давності, в якій зазначила, що ОСОБА_1 вважає, що позов не підлягає задоволенню. Відповідач не заперечує того факту, що 03.07.2007 ним була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, він отримав платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. Зауважує, що підписана ОСОБА_1 анкета-заява не містить тих істотних умов кредитного договору, з яких було б можливо встановити умови, на яких він укладався, зокрема, позивачем не надано доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, та які б підтверджували, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи анкету-заяву, тарифів і пам`ятки клієнта, щоб в сукупності з анкетою-заявою свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. У даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частиною першою статті 634 ЦК України, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (03.07.2007) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (10.03.2021), оскільки кредитор має можливість використовувати витяг з тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі, з його точки зору, для задоволення позову. Наголошує, що в анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 , яка ним підписана, розміри та підстави відповідальності за невиконання умов кредитування не визначені, умови та правила кредитування ним не підписувалися, і докази цього в справі відсутні, що свідчить про неприйняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. У анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, комісії, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» неустойки (пені, штрафів), у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 03.07.2007. Зазначає, що позивачем ПАТ «Приватбанк» в порушення положень статті 81 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів, визначення сторонами розміру кредиту, отримання відповідачем суми кредиту, а також ознайомлення відповідача ОСОБА_1 , як споживача послуг, з процентною ставкою по кредиту, та про розміри та підстави відповідальності за невиконання умов кредитування, що в свою чергу виключає стягнення заборгованості за непідтвердженими кредитними правовідносинам. Розрахунок заборгованості сам по собі не може бути належним та допустимим доказом наявності та розміру заборгованості по сплаті пені в розмірі 25928,21 грн., оскільки банком не вказані підстави нарахування заборгованості за пенею у заявленому банком розмірі, розрахунок в цій частині нічим не підтверджується та його правильність неможливо перевірити. Вказаний розрахунок заборгованості не оформлений належним чином, оскільки в ньому не зазначено прізвища посадової особи, яка має право складати такий розрахунок, що не відповідає нормативним вимогам до оформлення документів, закріплених в ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлення документів», затверджених наказом Держспоживстандарту України № 55 від 17.04.2003.

Крім того, представник відповідача зазначає, що свої позовні вимоги ПАТ «Приватбанк» обґрунтовує посиланням на додаткову угоду від 24.05.2019, згідно з пунктом 1.3 якої строк повернення кредиту - до 25.08.2019. В пункті 1.7.2 зазначеної угоди передбачено, що вся заборгованість за кредитом, починаючи з дня, якій слідує за днем повернення кредиту (пункт 1.7.1 угоди) є простроченою. Як зауважує представник відповідача, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Строк повернення кредиту - до 25.08.2019, відтак строк позовної давності до вимог про стягнення пені розпочався з 26.08.2019 і закінчився 26.08.2020. З позовом про стягнення боргу за нарахованою пенею ПАТ «Приватбанк» звернувся до суду 10.03.2021, з пропуском річного строку позовної давності. ОСОБА_1 вважає позов ПАТ «Приватбанк» необґрунтованим і безпідставним, однак якщо суд дійде протилежного висновку, ОСОБА_1 просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні ПАТ «Приватбанк» з цієї підстави.

За приписами частини першої, другої, восьмої статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03.07.2007 між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, який складається із анкети-заяви, Пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку.

Про згоду відповідача на укладення договору свідчить підпис ОСОБА_1 у анкеті-заяві.

24.05.2019 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № SAMDN2528, згідно з якою сума заборгованості, що виникла в період з дати укладання договору до дати підписання цієї угоди складає 31486,04 грн. Банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, що виникла в період з дати надання клієнтові кредиту, а саме здійснює прощення: відсотків на 0 грн., комісії 0 грн., пені на 25928,21 грн. Строк повернення кредиту до 25.08.2019. Клієнт зобов`язується здійснювати погашення кредиту шляхом здійснення платежів на картку № НОМЕР_1 у такому порядку: клієнт зобов`язується здійснити платіж на погашення заборгованості по договору у розмірі не менше 833,67 грн., у строк не пізніше 24.05.2019; подальше погашення заборгованості здійснюється клієнтом шляхом здійснення платежів у розмірі 1574,72 грн. до 25 числа місяця протягом 3 місяців. Розмір останнього щомісячного платежу складає 1574,72 грн. Ця Угода згідно зі статтею 212 ЦК України укладається під відкладальну обставину, а саме: у разі належного виконання клієнтом зобов`язань, передбачених договором та пунктом 1.5 угоди, вступають в дію умови про прощення заборгованості, визначені пунктом 1.2 угоди, та умова про зміну процентної ставки, передбачена пунктом 1.4 угоди. В разі прострочення виконання клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених пунктом 1.5.2 угоди та/або будь-якого із зобов`язань, передбачених договором, на 31 день, умова про прощення частини заборгованості, передбачена пунктом 1.2, та умова про зміну відсоткової ставки, передбачена пунктом 1.4 угоди не застосовується. В разі порушення клієнтом строків по погашенню кредиту, зазначених в пункті 1.5.2, понад 31 день безперервно: терміном повернення кредиту є 31-й день з моменту такого порушення (однак, в будь-якому випадку не пізніше терміну, зазначеного у пункті 1.3 цієї угоди); вся заборгованість за кредитом, починаючи з дня, який слідує за днем повернення кредиту (який визначається відповідно до пункту 1.7.1 угоди), є простроченою.

Спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, і - як наслідок - виникнення заборгованості, про стягнення якої банк і звернувся з даним позовом до суду.

Із долученого до позовної заяви розрахунку вбачається, що банк визначив заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № SAMDN2528 від 24.05.2009 станом на 18.12.2020 у розмірі 25928,21 грн. - загальна сума нарахованої пені.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Водночас, відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

На обґрунтування позовних вимог банк зазначав, що при укладенні кредитного договору сторони керувалися частиною першою статті 634 ЦК України.

Разом з тим, при дослідженні вказаної заяви встановлено, що ОСОБА_1 видано платіжну картку «Універсальна», валюта рахунку - гривня, термін дії картки - 03/10, кредитний ліміт у сумі 5000 грн., базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору 3 % на місяць із розруху ну 360 днів у році. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії платіжної картки. Датою відкриття рахунку є 03.07.2007, номер карти: НОМЕР_2 .

Вказана заява містить запис про те, що ОСОБА_1 ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом він підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку, а також його місцезнаходження. ОСОБА_1 виражає згоду з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, проте докази на підтвердження того, що він ознайомлений саме із цими документами, відсутні.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.

На обґрунтування позовних вимог Банк вказує, що при укладання договору сторони керувалися саме вказаними нормами законодавства, при цьому, формулярами та стандартними формами є Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку, згідно з якими обслуговується відповідач.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо зміни кредитного ліміту, сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах.

Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З тексту заяви, підписаної відповідачем, не вбачається, що особа ознайомилася з умовами надання кредитної картки «Універсальна», при цьому останніх, які повинні бути підписані відповідачем, до позову не додано, а тому в матеріалах справи відсутні належні докази встановлення та погодження сторонами умов укладеного між ними кредитного договору.

Оскільки відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні таких позовних вимог АТ КБ «Приватбанк».

Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17.

Звертаючись до суду з цим позовом про стягнення пені, банк посилався на те, що вона обумовлена умовами додаткової угоди, укладеної із ОСОБА_1 24.05.2019.

Разом з тим, у самому тесті цієї додаткової угоди вказано, що вона укладена до договору № SAMDN2528 від 24.05.2019 та з метою створення сприятливих умов для виконання клієнтом зобов`язань за кредитними договором № SAMDN2528 від 02.03.2007. Однак такого кредитного договору, на виконання якого укладено додаткову угоду, на підставі якої нарахована пеня, що є предметом стягнення у цьому спорі, суду не надано відповідачем.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (частина перша статті 81 ЦПК України).

Згідно зі частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина друга статті 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частина четверта статті 77 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша та друга статті 89 ЦПК України).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Зважаючи на встановлені обставини, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача наведеної у позовній заяві та розрахунку заборгованості станом на 18.12.2020 пені.

Аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за пенею за кредитним договором SAMDN2528 від 24.05.2019 у розмірі 25928,21 грн.

Керуючись статями 626, 633, 634, 638, 1054, 1055 ЦК України, статями 4, 5, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 223, 258, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позовної заяви акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач:

акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , що знаходиться за адресою: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ.

Відповідач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11 травня 2022 року.

Головуюча А.І. Сарай