Справа № 344/2338/20
Провадження № 2/344/322/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення в житловий будинок по АДРЕСА_1 ; зобов`язання передати ключ від вхідних дверей даного будинку

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення в житловий будинок по АДРЕСА_1 ; зобов`язання передати ключ від вхідних дверей даного будинку. Позовні вимоги мотивувала тим, що 10.06.1992р.між нею та Відповідачем було укладено шлюб. Від спільного шлюбу у них народився син, який вже є повнолітнім. Шлюб між ними розірвано. У відповідача у власності знаходиться житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . Даний житловий будинок було подаровано Відповідачу його батьком в 2004 р. В даний житловий будинок вона була вселена (зареєстрована) як член сім`ї власника і він є спільним місцем проживання. Після розірвання шлюбу Відповідач розпочав чинити їй перешкоди у проживанні в даному житловому будинку, а саме змінив замки на вхідних дверях та виніс з житлового будинку частину речей, які є її власністю. На неодноразові намагання вселитись та отримати ключі від житлового будинку, відповідач грубо відмовляє, а інколи навіть погрожує. Намагаючись вирішити питання шляхом переговорів, вона не одноразово зверталась у поліцію. Співробітники поліції прибувають на виклики, але потрапити у приміщення житлового будинку ні їй, ні працівникам поліції не вдається. Просила усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення в житловий будинок по АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_2 передати їй ключ від вхідних дверей даного будинку.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задоволити.

Представник відповідача, відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно дост. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 10.06.1992 року між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.05.2019 року (а.с.8).

Як встановлено судом, та не заперечується учасниками справи, у 2004 року за договором дарування відповідач ОСОБА_2 набув право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

За приписами ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до копії паспорта позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

З листа Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області № 17994108/46/01-2019 від 19.11.2019 вбачається, що 27.09.2019 року ОСОБА_3 зверталась до органів поліції щодо того, що ОСОБА_2 вчиняє перешкоди в користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , що виразились у зміні замка вхідних дверей (а.с.4,5).

21.10.2019 року Івано-Франківським ВП ГУ НП в Івано-Франківській області складено довідку №6911 за результатами розгляду звернення, з якої вбачається, що ОСОБА_3 27.09.2019 року прибула до своєї адреси реєстрації, а саме в АДРЕСА_1 , для того щоб забрати свої особисті речі, однак до будинку потрапити не змогла, оскільки замок вхідних дверей було замінено. ОСОБА_4 повідомила, що вона стала свідком того, що прийшла на подвір`я своєї подруги та побачила, що останння не змогла потрапити до свого будинку, оскільки замок вхідних дверей було замінено. Опитати по даному факту колишнього чоловіка заявниці не представилось можливим (а.с.6).

Свідок ОСОБА_5 , який є сином сторін, пояснив, що батько матір не виганяв, вона сама вирішила піти з будинку.

Відповідно достатті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з положеннями статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно із частиною четвертою статті 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановленістаттею 162 цього Кодексу.

Припинення сімейних відносин із власником житла не позбавляє позивача права на користування житловим приміщення, до якого позивач вселилася як член сім`ї власника на законних підставах за його згодою.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховий Суду постанові від 10 квітня 2019 року у справі №640/16022/16-ц.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зст. 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.

Судом встановлено, що позивач, як особа, яка була вселена у спірну квартиру на законних підставах, та має право користування житловим приміщенням,обґрунтовано звернулася до суду з позовними вимогами про усунення перешкод у користуванні спірним будинком шляхом її вселення, а обставини щодо вчинення її перешкод доведені належними та допустимими доказами. Таким чином суд проходить до висновку про часткове задоволення позову та усунення перешкод у користуванні спірним житлом, оскільки вимога про вселення позивача відповідає положенням закону, а порушене право користування житловим приміщенням - відновленню.

Вимога позивачки про зобов`язання відповідача надати ключі від вхідних дверей - задоволенню не підлягають, адже усунення перешкод шляхом вселення є достатнім для відновлення порушених прав позивачки, факт відсутності ключів у позивачки є недоведеним.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява №63566/00).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, то з відповідача слід стягнути на користь позивачки 840,80 грн. витрат по оплаті судового збору.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вимог ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

20.02.2020 року між ОСОБА_3 та адвокатом Семків М.Н. було укладено договір №1 про надання юридичних послуг адвокатом (а.с.92 ).

Згідно розрахунку витрат на правову допомогу, складену адвокатом Семків М.Н. вартість виконаних робіт складає 6 000 грн.(а.с.91).

Згідно квитанції №010 від 12.05.2022 року вартість послуги, яку сплатила ОСОБА_3 складає 6 000 грн.(а.с.93).

Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати в розмірі 6 000,00 грн. за надання правової допомоги.

Керуючись ст. ст.317,319,391,405ЦКУкраїни,ст.ст.12,19,42,81,89,263,265,280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення в житловий будинок по АДРЕСА_1 ; зобов`язання передати ключ від вхідних дверей даного будинку задоволити частково.

Зобов`язати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 усунути перешкоди у користуванні позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вселення до даного будинку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. та 6 000, 00 грн. витрат сплачених за надання правової допомоги.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 18.05.2022 року.

Суддя Пастернак І.А.