РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року м. Мукачево Справа 303/1773/22

2/303/257/22

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді Кость В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м.Мукачево цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2

до відповідача акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

про визнання зобов`язання за кредитним договором припиненим,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання правовідносин за кредитним договором від 11.09.2008 №MKAWGA припиненими внаслідок фактичного виконання.

Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про те, що зобов`язання за кредитним договором виконані в повному обсязі, внаслідок сплати визначеної рішенням суду заборгованості, про що свідчить винесена державним виконавцем постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 частини першої ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та встановлені рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 1 жовтня 2020 року обставини.

Уповноважений представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити, оскільки ухвалення Індустральним районним судом м. Дніпропетровськ рішення від 19.07.2012 не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань. Крім того, відповідач має право на стягнення 3% річних від простроченої суми заборгованості. Також зазначає, що сплив строку позовної давності, як підстава для припинення зобов`язань, нормами Цивільного кодексу України не передбачена.

Подану представником позивача 11.05.2022 (через засоби поштового зв`язку) відповідь на відзив суд з урахуванням приписів частини восьмої статті 83 Цивільного процесуального кодексу України, до уваги не приймає, оскільки такий подано з порушенням строків, встановлених ухвалою від 22 березня 2022 року.

Так з даних відстеження поштового відправлення (трек номер 349) вбачається, що позивач отримала відзив на позовну заяву 05.05.2022 і в строк до 09.05.2022 (перший робочий день) мала право на подання відповіді на відзив.

Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне.

1. Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з того, що згідно із частиною першою ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у ст. 16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Матеріали справи свідчать про те, що предметом судового розгляду справи є аналіз спірних правовідносин щодо існування між сторонами кредитних зобов`язань.

2. В контексті хронології і існування спірних правовідносин суд наводить наступні обставини справи.

11.09.2008 між Закарпатським РУ ЗАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник) було укладено Кредитний договір № MKAWGA (надалі Кредитний договір, а.с. 44-49), на підставі якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти на строк з 11.09.2008 по 11.09.2018 у вигляді не поновлювальної лінії в сумі 57169,99 доларів США зі сплатою відсотків за користуванням кредитом в розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості (п. 8.1 Кредитного договору).

На підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2012 року по справі №2/0417/5163/2012 (далі - Заочне рішення) присуджено до стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у сумі 107864,90 гривень. Згідно з вказаним рішенням судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № MKA0AE00000096 від 21.08.2007 ОСОБА_3 отримав кредит у сумі 20915,52 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним. Зобов`язання позичальника були забезпечені шляхом укладання відповідачем договору поруки.

Рішення суду набрало законної сили 31.07.2012 року. Видано виконавчий лист.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини щодо укладання кредитного договору №MKA0AE00000096 від 21.08.2007, а також надання кредитних коштів та неповернення їх Позичальником не підлягають доказуванню у справі, яка розглядається, оскільки мають преюдиційне значення.

Згідно з даними ВП-спецрозділ від 09.09.2020 виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа від 01.08.2012 №2/0417/5163/2012, виданого Індустріальним районним судом про стягнення з ОСОБА_3 119043,55 грн на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 10.10.2016 закінчене на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 (фактичне повне виконання рішення), підстава: згідно заяви стягувача сума боргу погашена в повному обсязі.

3. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, у контексті з доводами та запереченнями учасників справи, суд враховує наступні норми права та наводить мотиви їх застосування.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає цивільно-правове зобов`язання, як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з частиною першою, третьою статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

В свою чергу правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Системний аналіз статей 599, 1049, 1054 Цивільного кодексу України свідчить, що належним виконанням кредитного договору є зарахування на узгоджений сторонами рахунок кредитора суми кредиту, передбачених договором процентів та можливих штрафних санкцій, у разі їх нарахування.

Передаючи до суду даний позов, позивач посилається на те, що зобов`язання за Кредитним договором від 11.09.2008 №MKAWGA виконані позичальником в повному обсязі у зв`язку із фактичним, повним та своєчасним виконанням Заочного рішення.

У відповідності до частини третьої ст. 12 та частини першої ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правовий зміст наведених законодавчих норм окреслює предмет доказування у цивільному процесі. Обсяг предмету доказування обмежується не лише обставинами, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а й іншими обставинами, які мають значення для вирішення цивільного спору.

Обставина повного припинення зобов`язань за кредитним договором має бути доведена в розрізі кожного зобов`язання позичальника, у тому числі щодо основної суми кредиту, процентів за користування кредитними коштами та іншими обов`язковими платежами, передбаченими укладеними між сторонами кредитним договором та додатковими угодами до нього.

Позивач, звертаючись із подібного роду позовними вимогами, має надати суду, окрім підтверджуючих документів, розрахунок своїх зобов`язань, аби суд міг встановити хронологію видачі і погашення кожного виду зобов`язань.

У спірній по справі ситуації слід констатувати, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів відносно того, що виконання зобов`язання саме за Кредитним договором від 11.09.2008 №MKAWGA, проведене ним належним чином, тобто не довів наявності обставин, які в розумінні положень статті 599 Цивільного кодексу України зумовлюють припинення кредитного договору.

Послання позивача на обставини щодо закінчення виконавчого провадження щодо виконання Заочного рішення у зв`язку з сплатою заборгованості на увагу не заслуговують, оскільки дане виконавче провадження стосується зобов`язань, що виникли з кредитного договору №MKA0AE00000096 від 21.08.2007 та не пов`язане із зобов`язаннями, які виникли з кредитного договору від 11.09.2008 №MKAWGA.

Також не заслуговують на увагу доводи позивача щодо встановлення за наслідками судового розгляду справи №303/3511/20 (рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 1 жовтня 2020 року) обставин щодо виконання Заочного рішення, а отже і виконання зобов`язань за кредитним договором від 11.09.2008 №MKAWGA, оскільки в межах розгляду справи №303/3511/20 судом надана оцінка виконанню зобов`язань за кредитним договором №MKA0AE00000096 від 21.08.2007.

Разом з тим, твердження позивача щодо втрати чинності кредитним договором №MKA0AE00000096 від 21.08.2007 внаслідок укладання кредитного договору від 11.09.2008 №MKAWGA залишилися доказово не підтвердженими.

Фактичний аналіз змісту кредитного договору від 11.09.2008 №MKAWGA свідчить про те, що такий є окремим самостійним договором і не пов`язаний з кредитним договором №MKA0AE00000096 від 21.08.2007.

Враховуючи викладене, з огляду на відсутність доказів стосовно фактичного повного виконання зобов`язань за кредитним договором від 11.09.2008 №MKAWGA, позовна вимога про визнання припиненим правовідносин за Кредитним договором внаслідок фактичного виконання, задоволенню не підлягає.

При цьому, суд не надає оцінку щодо наявності/відсутності правовідносин між сторонами за кредитним договором №MKA0AE00000096 від 21.08.2007, оскільки позовні вимоги стосуються визнання припиненими правовідносин за кредитним договором від 11.09.2008 №MKAWGA.

Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Також суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частин першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати у вигляді сплаченого позивачами судового збору в сумі 992,40 гривень слід покласти на позивача.

На підставі наведеного та керуючись статтями 8, 124, 129 Конституції України, статтями 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 141, 263-265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

1. У задоволені позову ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 відмовити повністю.

2. Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 992,40 гривень покласти на позивача.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

5. Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

Представник позивача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ).

Представник відповідача: Гриниха Тетяна Юріївна (м. Мукачево, вул.Грушевського, 13-15, прим. 1).

Суддя В.В. Кость