Справа № 331/2061/20
Провадження № 2/331/49/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» квітня 2022 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого - судді Антоненко М.В.

при секретарі - Федоровій К.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дітей, стягнення аліментів з матері та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , 3-і особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району та орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про збільшення розміру аліментів та визначення місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернуся до суду із позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дітей, стягнення аліментів з матері.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 05 серпня 2005 року, між ним та ОСОБА_3 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 05 серпня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя, про що зроблено відповідний актовий запис за № 421.

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 , що підтверджуєтеся Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 05 серпня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя, та про що зроблено, відповідний актовий запис в Книзі реєстрації народжень № 589.

Також, від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 04 грудня 2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, та про що зроблено відповідний актовий запис за № 510.

Спільне з ОСОБА_2 життя не складалося - у зв`язку з чим, за її ініціативою шлюб було розірвано за рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2018 року.

За даним судовим рішенням з нього було стягнуто аліменти на утримання дітей ( ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ) у розмірі 1/3 частини усіх доходів щомісячно, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Однак, незважаючи на розірвання шлюбу, вони з відповідачкою і дітьми весь час після розірвання шлюбу мешкали однією родиною, про добробут якої він піклувався та матеріально утримував як дружину так і спільних дітей.

Згодом, вони з ОСОБА_2 знову почали мешкати окремо, а починаючи з листопада 2019 року спільні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мешкають з ним та повністю перебувають на його утриманні.

Згідно з Розпорядженням Голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району № 429 р від 26.12.2019 року, місце проживання дітей визначено з батьком, ОСОБА_1 .

Оскільки, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 мешкають з ним у АДРЕСА_1 , він забезпечив дітям гідні умови проживання, гармонійну атмосферу оточення, між ним та синами склалися усталені доброзичливі стосунки.

Ярослав є учнем 8-Б класу Запорізької гімназії № 11 Запорізької міської ради Запорізької області, крім того дитина відвідує секцію тхеквондо Спортивного комплексу AT «Мотор Січ».

Кирил відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 55 "Калиновий цвіт" Запорізької міської ради Запорізької області.

Не зважаючи на те, що діти проживають з ним і перебувають на його повному утриманні, ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання спільних синів не надає.

Крім цього, відповідачка систематично маніпулює подачею на примусове виконання виконавчого листа по цивільній справі № 331/8658/17 про стягнення з нього аліментів на утримання дітей та погрожує йому стягненням заборгованості по аліментам по цивільній справі № 331/8658/17 за минулий період, навіть за той час коли вони мешкали однією родиною та періоди коли діти мешкали і мешкають з ним та повністю перебувають на його утриманні.

Враховуючи те, що з моменту постановлення судового рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2018 року про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в частині стягнення аліментів істотно змінилися обставини, що існували на час його прийняття, зокрема, щодо місця проживання дітей, а також їх утримання, в нього виникла необхідність припинити стягнення аліментів на дітей.

У зв`язку з тим, що відповідачка не надає допомоги на утримання синів, ним заявляється позовна вимога про стягнення аліментів.

ОСОБА_2 наразі офіційно працевлаштована, аліменти наразі нікому не сплачує, стягнення за виконавчими документами до неї не проводилися, у шлюбі вона не перебуває, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, також, не має.

Посилаючись на вищенаведені обставини, ОСОБА_1 просить суд звільнити його від аліментів, присуджених рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2018 року (цивільна справа № 331/8658/17) на користь ОСОБА_2 утримання спільних дітей ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , починаючи з 14 грудня 2017 року; стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання синів в розмірі 1/3 однієї четвертої з усіх видів заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно з ухвалою від 11.11.20220 р., судом об`єднано в одне провадження № 2/331/1171/20 (ЄУН 331/2061/20) первісну позовну заяву про припинення стягнення аліментів на утримання дітей, стягнення аліментів з матері та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , 3-і особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району та орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про збільшення розміру аліментів та визначення місця проживання дітей.

В судове засідання призначене на 17.09.21 р. ОСОБА_2 з`явилась, надала заяву про відкладення слухання справи у зв`язку з розірванням договору про надання правової допомоги з адвокатом Піскарьовим А.О. В заяві зазначила: «до наступного судового засіданні обов`язково знайду собі представника». 21.01.22 р. відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні просила суд відкласти судове засіданні у зв`язку з необхідністю скористатись правовою допомогою. 05.04.22 р. відповідачка ОСОБА_2 не з`явилась, надала суду заяву про відкладення, в якій зазначила про неможливість прибуття в суд у зв`язку із введенням на території України військового стану та неможливості прийняти участь у судовому засіданні. Про дату наступного судового засідання ОСОБА_2 була повідомлена належним чином засобами телефонного зв`язку (телефонограмою) та через офіційний веб-портал судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/sud0808, а також у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

В зв`язку з чим, на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянуту справу відсутність відповідачки, на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дітей, стягнення аліментів з матері таким, що підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Судом встановлено, що 05 серпня 2005 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_10 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 05 серпня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя, про що зроблено відповідний актовий запис за № 421 (а.с.7).

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 , що підтверджуєтеся Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 05 серпня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя, та про що зроблено, відповідний актовий запис в Книзі реєстрації народжень № 589 (а.с.8).

Також, від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 04 грудня 2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, та про що зроблено відповідний актовий запис за № 510 (а.с.9).

Згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2018 року шлюб було розірвано та стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ( ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ) у розмірі 1/3 частини усіх доходів щомісячно, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.10-12).

Згідно з Розпорядженням Голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району № 429 р від 26.12.2019 року, місце проживання дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визначено з батьком, ОСОБА_1 (а.с. 14).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 наполягав на тому, що його сини ОСОБА_6 і ОСОБА_7 постійно мешкають разом з ним у АДРЕСА_1 . Він забезпечив дітям гідні умови проживання, належні житлово-побутові умови, гармонійну атмосферу оточення, між ним та синами склалися усталені доброзичливі стосунки. Діти навчаються у Запорізької гімназії № 11 Запорізької міської ради Запорізької області, крім того старший син ОСОБА_6 відвідує секцію тхеквондо Спортивного комплексу AT «Мотор Січ», їздить на змагання. Цими питаннями опікується виключно він, як батько.

На підтвердження цього ОСОБА_1 надав суду копії чеків на купівлю одягу дітям, оплату їх розвитку, навчання і харчування (а.с. 78-85).

В судовому засіданні вивчено та оголошено письмові докази, надані ОСОБА_1 на підтвердження того, що саме він утримує та виховує синів:

-копії чеків на підтвердження сплати ОСОБА_1 аліментів в 2018 -2019 р.р. (а.с.73-77);

-довідку б/н від 15.04.2021 року об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наша власність», відповідно до якої ОСОБА_1 разом з синами ОСОБА_7 та ОСОБА_6 мешкають за адресою АДРЕСА_1 . Діти завжди доглянуті, привітні, охайно вдягнені, перебувають в доброму настрої. ОСОБА_1 зарекомендував себе як зразковий і порядний громадянин, що підтримує добрі стосунки з сусідами та в сім`ї. Він приймає участь в громадських зборах і необхідних роботах, що проводяться в будинку і на прилеглих територіях. За час свого проживання в будинку жодного разу не створював труднощі, в конфліктних ситуаціях з сусідами жодного разу не був помічений (а.с.116);

-лист № 144 від 21.12.2020 року Запорізької гімназії № 11 Запорізької міської ради Запорізької області з якого слід, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 навчається 9-Б класі, а ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 навчається у 1-В класі. Синів до школи приводить батько ОСОБА_1 , або ОСОБА_6 самостійно приводить ОСОБА_7 на зайняття. Батько ОСОБА_1 є авторитетом для ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , діти дослухаються до його думки. Вихованням і матеріальним забезпеченням дітей займається батько, а хлопці забезпечені одягом та взуттям за розміром і сезоном, навчальними посібниками і шкільним приладдям. Щорічний обов`язковий медичний огляд пройдений дітьми своєчасно. ОСОБА_1 підтримує постійний зв`язок зі школою: класними керівниками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , соціальним педагогом ОСОБА_13 , батьківськими комітетами, цікавиться навчанням та поведінкою синів (а.с.117,118).

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З аналізу вказаних норм СК України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина.

В порядку ст. 232 ЦПК України в судовому засіданні було допитано малолітнього ОСОБА_9 , який пояснив суду, що він два останні роки проживає разом з татом ОСОБА_1 . Його матір ОСОБА_2 разом з ними не мешкає, лише одного разу на Новий рік принесла йому подарунок. Раніш вона била його старшого брата ОСОБА_6 .

В порядку ст. 232 ЦПК України в судовому засіданні було допитано неповнолітнього ОСОБА_8 , який пояснив суду, що він два останні роки проживає разом з татом ОСОБА_1 . Його матір ОСОБА_2 разом з ними не мешкає і практично не спілкується з ними, лише іноді телефонує йому. На свято Нового року матір подарувала йому цукерки. Раніш між ним та матір`ю відбувались конфлікти, вона зловживала спиртними напоями, била його.

Встановивши наведені обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про те, що неповнолітній ОСОБА_4 , малолітній ОСОБА_5 проживають з позивачем та фактично знаходиться на його утриманні, але останній продовжує сплачувати аліменти на утримання синів на користь відповідачки.

Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зважаючи на зазначене, суд вважає, що позивачем за первісним позовом належними та допустимими доказами доведено підстави припинення стягнення з нього аліментів на утримання синів на користь відповідачки у зв`язку зі зміною обставин, а саме те, що сини з листопада 2019 року проживають разом із ним та знаходяться на його утриманні, а тому, суд задовольняє позов ОСОБА_1 в частині звільнення його від сплати аліментів та стягнення з ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХЩ78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує як обставини визначені статтею 182 СК України, так і можливість надання утримання батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом; а також положення ст. 185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

За положеннями ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Не підлягає задоволенню позовна вимога ОСОБА_1 про звільнення його від сплати аліментів з 14.12.2017 р., оскільки ця вимога не ґрунтується на вимогах закону та не підтверджена доказами.

В зустрічному позові ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_1 з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, матеріально їй та їх спільним дітям не допомагав та приймав вкрай обмежену участь у вихованні дітей. Їй постійно допомогала, і як матеріально, так і морально підтримувала її мати - ОСОБА_14 .

Після отримання рішення суду про розлучення і стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 для утримання спільних дітей, відповідач за зустрічним позовом не виконував покладені на нього судовим рішенням у цивільній справі №331/8658/17 обов`язки, щодо утримання дітей, саме в частині сплати аліментів.

Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2018 року у цивільній справі №331/8658/17 ОСОБА_1 має сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти у розмірі 1/3 частин з усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У середині 2019 року через кризу у країні їй дуже суттєво зменшили заробітну плату, розмір якої залишається на мінімальному рівні і сьогодні.

Розмір заробітної плати ОСОБА_1 , дозволяє хоча б тимчасово, збільшити розмір аліментів до 2/5 з усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У середині 2019 року через кризу у країні, їй дуже суттєво зменшили плату, в результаті чого вона була змушена вимагати відповідача виплатити призначені їй аліменти за рішенням суду, проте ОСОБА_1 для того, щоб уникнути сплати боргу за аліментами, штучно створив провокацію, за допомогою своїх знайомих працівників поліції, які склали відносно неї декілька протоколів про вчинення адміністративних правопорушень.

Після цього ОСОБА_1 , звернувся до органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району з заявою про встановлення місця проживання дітей з ним.

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, розглянувши висновок відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 17.12.2019 року № 09-09/1109 про можливість визнати місце проживання спільних ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дітей разом з батьком, видав розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, яким визначив місце проживання спільних ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разом з батьком, спираючись при цьому на протоколи про адміністративні правопорушення складені відносно ОСОБА_2 .

Надалі, Жовтневий районний суд м. Запоріжжя розглянувши справи про адміністративні правопорушення № 331/5361/19 та № 331/5362/19, прийшов до висновку про закриття зазначених справ про адміністративні правопорушення № 331/5361/19 та № 331/5362/19 без встановлення вини ОСОБА_2 у скоєнні цих правопорушень, що автоматично визнає відсутність у діях ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, адже існування подій цих правопорушень взагалі не встановлена судом, а наявність складених протоколів про адміністративні правопорушення відносно будь-якого громадянина України не можуть бути підставою для суду будь-якої інстанції чи юрисдикції, а також для органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, для прийняття рішень про існування тих чи інших подій, адже вони не досліджувалися судом та не були визнанні судом такими, що існували.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 неправильно ставиться до процесу виховання дітей. Погляди на сім`ю і сімейні відносини у неї і ОСОБА_1 діаметрально протилежні, як і взагалі погляди на життя. Вона ніколи не чинила перешкод у спілкування ОСОБА_1 зі спільними дітьми. Крім того, відповідач часто перебуває у стані алкогольного сп`яніння, брутально висловлювався на її адресу.

Вона має роботу, самостійний дохід і постійне місце проживання. Спиртними напоями не зловживає, за місцем роботи характеризується позитивно.

ОСОБА_1 зловживає спиртними напоями, негативно характеризується за місцями праці і не займається вихованням дітей.

За таких умов, вона вважає, що дітям краще буде з нею, так як відповідач своєю аморальною поведінкою негативно впливає на процес їх виховання.

Посилаючись на вищенаведені обставини, позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на її користь для утримання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до 2/5 частин з усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття; визначити місце проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 з підстав викладених у відзиві.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, в особі спеціаліста відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради в судовому засіданні первісний позов ОСОБА_1 підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти зустрічного позову ОСОБА_2 заперечувала, вважала його необґрунтованим, просила суд прийняти рішення в інтересах дітей з урахуванням висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 13.01.2022 № 2619/01-37/19.02.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає зустрічний позов ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та визначення місця проживання дітей разом з матір`ю таким, що не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Судом встановлено, що відповідно до розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району від 26.12.2019 р. № 429 р., визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_8 та малолітнього ОСОБА_9 з батьком ОСОБА_1 (а.с.43).

Згідно інформації Олександрівського ВП ГУНП від 29.07.2020 р., наданої на запит адвоката, 03.12.2019 до Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , мати - ОСОБА_2 б`є свого неповнолітнього сина: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 під час проведення перевірки за вказаним повідомленням, на місце події був направлений наряд поліції. Знаходячись на місці, відносно ОСОБА_2 були складені адміністративні протоколи, передбачені ч. 1 ст. 173-2 (ГР № 050842) та ч. 1 ст. 184 КУпАП (ГР № 050841) та виписано терміновий заборонний припис. Під час проходження медичного огляду, згідно висновку лікаря-нарколога,. ОСОБА_2 в момент скоєння адміністративного правопорушення перебувала в стані алкогольного сп`яніння. До інформації додано копії адміністративних протоколів за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за ч. 1 ст. 184 КУпАП та тимчасового заборонного припису (а.с.134).

Факт перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 від 03.12.2019 р. (а.с.138).

Як слід з характеристики на учня 1-В класу Запорізької гімназії № 11 ОСОБА_9 , дитина навчається в гімназії з 01.09.2020 року та зарекомендував себе як старанний та уважний учень. Кирил володіє учбовим матеріалом на достатньому рівні, навчається в міру своїх сил, на уроках уважний активний, має добрий загальний розвиток та багато читає. Зовнішній вигляд дитини охайний, без поважної причини заняття у школі не пропускає. Батько приділяє належну увагу вихованню сина, цікавлюся успіхами у навчанні дитини, слідую рекомендаціям вчителів. Мати один раз цікавилась, чи присутня дитина в школі (а.с119).

Як слід з характеристики на учня 9-Б класу Запорізької гімназії № 11 ОСОБА_8 , дитина навчається в гімназії з 2012 року. ОСОБА_6 забезпечений канцелярським приладдям, одягом та взуттям, має робочий стіл для занять вдома та мобільний телефон для дистанційного навчання та спілкування, крім того дитина має щодня кишенькові гроші на обід у шкільній їдальні. Начальними посібниками учень забезпечений в повному обсязі, щорічний обов`язковий медичний огляд пройдений своєчасно. Навчальний матеріал хлопець засвоює на середньому рівні, без поважної причини шкільні заняття не пропускає та в позашкільний час продовжує професійно займатися тхеквондо у СК «Мотор Січ» (а.с.120).

Відповідно до довідки б/н, що видана тренером секції тхеквондо (ВТФ) ОСОБА_15 , ОСОБА_4 понад п`ять років і по теперішній час займається у секції тхеквондо (ВТФ) у спортивному комплексі СК «Мотор Січ» за адресою АДРЕСА_3 під керівництвом тренера ОСОБА_15 . Дитина систематично, згідно розкладу відвідує тренування, приймає участь у спортивних змаганнях та робить успіхи. ОСОБА_6 є чемним, відповідальним, дисциплінованим та наполегливим, старанно виконує всі вправи, приймає участь у змаганнях обласного та Всеукраїнського рівня, був неодноразовим переможцем та призером змагань. Успіхами у навчанні ОСОБА_6 опікується виключно батько дитини - ОСОБА_1 . ОСОБА_1 відповідально ставиться до виховання та навчання сина, цікавиться його успіхами і досягненнями у спортивній секції, приводить та супроводжує дитину на тренування і змагання, збирає дитину на змагання, своєчасно реагує на звернення тренера (а.с.121).

Згідно з листом № 01.01.-18/738 Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, через скоєння фізичного насильства над дитиною з боку матері ОСОБА_2 неповнолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 перебував на обліку у відділі по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради в період з 09.11.2019 року по 05.11.2020 року. За час роботи з родиною, до відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради не надходили скарги або повідомлення щодо неналежного виконання батьківських обов`язків батьком дітей ОСОБА_1 . Під час неодноразових бесід спеціалістів відділу з дітьми, ОСОБА_4 2005 р.н. та ОСОБА_5 2013 р.н. встановлено, що діти надалі бажають проживати з батьком (а.с.122).

Згідно з листом № 50/03-К від 11.01.2021 року Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, фахівцями даного центру було проведено оцінку потреб і умов проживання родини ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . В ході проведення оцінки потреб та обстеження умов проживання родини встановлено, що ОСОБА_1 створені належні умови для гармонійного розвитку синів ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 . В квартирі дотримуються санітарно-гігієнічні норми, наявні необхідні побутові прилади та речі для дітей відповідного віку та сезону. До листа додано висновок від 18.09.2020 року про оцінки потреби сім`ї, а також акт оцінки потреб сім`ї (а.с.123-130).

Згідно з листом № 3320/01-37/04 від 30.12.2020 року районної адміністрації ЗМР по Комунарському району, 23.10.2020 року спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради був здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_1 де проживають ОСОБА_1 та його діти - ОСОБА_4 2005 р.н., та ОСОБА_5 2013 р.н. Спеціалістами відділу встановлено, що за вказаною адресою створено належні умови для проживання та розвитку дітей - діти мають місце для відпочинку, чисту постіль, одяг, взуття за віком та сезоном, є іграшки, книжки, канцелярське приладдя, гаджети для доступу інформації тощо. До листа додано копію акту обстеження умов проживання від 23.10.2020 року (а.с.131).

В судовому засіданні вивчено та оголошено:

Копію акту обстеження умов проживання від 16.12.2019 року, складеного спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради (а.с.133).

Характеристику від 19.11.2020 р. на ОСОБА_1 , згідно з якою він працює в ПрАТ «ЗАТП 12329» водієм автотранспортних засобів по категорії «Д» з 19.08.2018 р. по теперішній час, за місцем роботи характеризується позитивно (а.с.66).

Висновок незалежного психолога-спеціаліста ОСОБА_16 про психологічне благополуччя дитини та її гармонійного розвитку психіки в галузі дитячо-батьківських відносин, розвитку емоціонально-вольової сфери, самоусвідомлення свого «Я» дитиною та її роль у соціумі щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рекомендація психолога: в ОСОБА_6 відпала потреба в контактуванні з мамою, бо цей контакт став соціально та цінністно не важливим для нього, а несе тільки характер тригеру Для спогадів травмуючої ситуації, тому хлопець не потребує спілкування з мамою, бо більше двох років повністю відсутній зв`язок з нею у житті ОСОБА_6 , а її поява може нагадати про травму, яку зазнав хлопець.

Поява матері у житті хлопця наражає на небезпеку для психіки не тільки для ОСОБА_6 (у підлітка спливуть спогади про ті почуття, які він відчув та пережив під час тієї ситуації, відновиться гострі переживання тієї травмуючої ситуації, яку створила матір), але й для молодшого братика - поведінка та відношення до одного брата проектується на іншого, також у дітей сильний міцний зв`язок, який дає відчути частину внутрішнього емоційного стану одного брата іншому.

З хронічної течії ПТСР може перейти у гостру форму, що наддасть більшої шкоди психіці ОСОБА_6 . Стан хлопчика - наразі стабільний. Він потребує від близьких (тата, бабусі, дідуся) більше уваги, проведення часу разом, бережливого відношення до змін у його житті, а також захисту та підтримки від сім`ї.

Краще не наражати ОСОБА_6 на додаткові стреси, не перевантажувати дитину у процесі навчання та занять спортом, не змушувати дитину контактувати з мамою, яка є тригером для нагадування травмуючої ситуації.

Важливо не розлучати ОСОБА_6 з братом та батьком, які є дуже близькими, значущими людьми в його сім`ї та соціально значущими контактами його системи цінностей. Необхідно надавати волю та простір для творчості, підвищувати рівень самооцінки, допомагати у процесі формуванні самоусвідомлення дитини, її ролі і місце у світі та в соціумі, підтримувати у її прагненнях та виборах.

Важливо обмежити та мінімізувати спілкування ОСОБА_6 з матір`ю. Давати більше свободи у праві обирати самому, бо це важливий етап дорослішання та прояв довіри та цінності особистості хлопця від дорослих. Якщо підвищиться рівень тривожності або ОСОБА_6 буде згадувати про травмуючі події - звернутись до спеціаліста.

Важливо не нав`язувати ОСОБА_6 спілкування з неприємними йому людьми, у хлопця вже своє розуміння, усвідомлення цього світу та життя, необхідно давати більше простору та бути в дружніх відносинах з ним (позиція «дорослий - дитина» вже в цьому випадку недієва). Ці рекомендації надані для виконання, щоб не травмувати психіку ОСОБА_6 (а.с.143-147).

Висновок незалежного психолога-спеціаліста ОСОБА_16 про психологічне благополуччя дитини та її гармонійного розвитку психіки в галузі дитячо-батьківських відносин, розвитку емоціонально-вольової сфери, самоусвідомлення свого «Я» дитиною та її роль у соціумі щодо малолітньої дитини ОСОБА_5 .

Рекомендація психолога: в цілому у ОСОБА_7 гармонічні відносини у сім`ї та соціумі, дитина має всебічний розвиток у відповідному віковому періоді, як особистості так і емоційної сфери психіки. Дитина не потребує спілкування з мамою у тому проявлені, як раптові, запроваджені самою мамою рідкі появи, бо її значний час немає у житті ОСОБА_7 , вона відсутня у системі сімейних відносин та важливих соціальних контактів хлопчика.

У ОСОБА_7 на даний час благополучна позитивна комфортна обстановка, яка тільки якісно і позитивно впливає на всебічний розвиток дитини. Тому треба й надалі підтримувати ті обставини і середу клімату емоційного та сімейного благополуччя, не наражати на ситуації небезпеки, агресивних проявів не тільки у сторону самого хлопця, але і у сторону значущих людей у його системі цінностей (брат, батько).

Дитина не потребує додаткових соціальних контактів. Дитина потребує від близьких (батько, старший брат, бабуся, дідусь) більше уваги, проведення часу разом, бережливе відношення до змін, прагнень та починань у житті ОСОБА_7 , захист від батька та старшого брата. Краще не наражати хлопчика на додаткові стреси, не перевантажувати дитину у процесі навчання та занять, не змушувати дитину з кимось контактувати, з ким вона не хоче.

Для хлопчика на даний час та на даному етапі життя не можна робити різкі зміни у різних сферах життя дитини - особливо у сімейних стосунках. Сім`я - це фундамент його емоційного психологічного та психосоматичного здоров`я, тому не можна виривати хлопчика з благополучної психологічної обстановки та відрівати (роз`єднувати дитину) з батьком та старшим братом, оскільки у них є дуже міцний емоційний та психологічний взаємозв`язок. Такі різкі та негативні зміни можуть завдати травматизацію дитячої, ще не сформованої психіки ОСОБА_7 та можуть негативно вплинути на подальший розвиток особистості хлопчика.

Необхідно надавати Кирилу волю та простір для творчості, інтерес до спорту, прогулянок на свіжому повітрі, катання на велосипеді, допомагати у процесі формуванні самоусвідомлення дитини, його ролі і місця у світі та в соціумі, підтримувати у його прагненнях та виборах. Запитувати та задовольняти потреби ОСОБА_7 , не змушувати робити те, що йому зовсім не довподоби, не наражати на стресові ситуації та не залишати в самотності, давати робити вибір. Надалі вести ту ж лінію виховання-, що веде наразі батько хлопчика, виховуючі ті якості в дитини, які допомагають розвиватися особистості та маючи взірець для підражання сильного, розумного, справедливого, люблячого та доброго дорослого чоловічої статіпсихіку ОСОБА_7 . Ці рекомендації надані для виконання, щоб не травмувати психіку ОСОБА_7 (а.с149-152).

Відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку від 13.01.2022 № 2619/01-37/19.02 районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування, щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_9 , 2013 р.н.: «враховуючи вищевикладене, думку членів комісії з питань захисту прав дитини, в інтересах малолітнього та керуючись ст. ст. 19, 141, 160, 161 Сімейного кодексу України районна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає недоцільним визначення місця проживання дитини - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із матір`ю - ОСОБА_2 ».

При дослідженні судом вказаного висновку органів опіки вбачається, що визначаючи за можливе визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_1 , комісія районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, зокрема, виходила з того, що було заслухано думку дитини ОСОБА_9 , який виявив бажання проживати з батьком.

Суд враховує позицію, викладену у постанові ВС від 9.11.2020 у справі № 487/7241/18, відповідно до якої зазначено, що, визначаючи місце проживання дитини, суд може враховувати її думку. Проте згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною, якщо вона не буде відповідати та сприяти захисту прав та інтересів дитини. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спору щодо її виховання, місця проживання (у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав або їх поновлення), а також спору щодо управління її майном. Однак така думка не матиме прямої дії на рішення суду.

В порядку ст. 232 ЦПК України в судовому засіданні було допитано малолітнього ОСОБА_9 , який, відповідаючи на запитання учасників процесу, головуючого, впевнено висловив бажання проживати разом з татом.

Відповідно до ч.-ч. 2, 3 статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

В порядку ст. 232 ЦПК України в судовому засіданні було допитано неповнолітнього ОСОБА_8 , який, відповідаючи на запитання учасників процесу, головуючого, впевнено висловив бажання проживати разом з татом.

Статтею 80 ЦПК визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Надані позивачкою ОСОБА_2 письмові докази, а саме: постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у справах № 331/5361/19 та № 331/5362/19 від 26.12.2019 року, правовстановлюючі документи на житло, а також позитивна характеристика з місця праці ОСОБА_2 не є достатніми в розумінні ст. 80 ЦПК України, тобто не можуть в достатній мірі довести факти та обставини на які посилається позивачка.

З матеріалів справи вбачається та підтверджується належними та допустимими доказами, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 2019 року проживають з разом з батьком і повністю перебувають на його утриманні. Дітям забезпечені гідні умови проживання, гармонійна атмосфера оточення, між батьком та синами склалися усталені доброзичливі стосунки. Саме батько забезпечує утриманням дітей, здійснює оплату за навчання, тренування дітей, займається їх оздоровленням, купує синам одяг та дарунки, організовує дозвілля та відпочинок.

У висновках незалежного психолога-спеціаліста ОСОБА_16 прямо зазначається про те, що не можна виривати братів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з благополучної психологічної обстановки та роз`єднувати їх, як між собою, так і з батьком, оскільки у них є дуже міцний емоційний та психологічний взаємозв`язок.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Отже, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди, насамперед, суди мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11липня 2017 року у справі «М. С. проти України»).

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України).

Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини , сім`ї, свого народу та Батьківщини.

Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

За вимогами статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18).

Визначаючи місце проживання дитини, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд при вирішенні спору надає першочергове значення саме найкращим інтересам дитини.

Отже, враховуючи викладене, вивчивши матеріали справи, надаючи належну оцінку усім обставинам справи, а саме: добросовісне виконання як матір`ю, так і батьком дитини батьківських обов`язків; створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку; забезпечення усім необхідним; приймаючи до уваги вік дітей, якнайкращі інтереси щодо їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку у ситуації, яка склалась між її батьками після їх розлучення, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання синів та забезпечити доброзичливе спілкування дітей з обома батьками, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з одним із сторін, суд враховуючи інтереси дітей, які переважають над інтересами батьків, приймаючи до уваги тривалість проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 разом із батьком де для них звичні умови, спокійне та стійке середовище, де вони навчають у школі, відвідують гуртки, суд доходить висновку про необґрунтованість вимоги ОСОБА_2 про визначення місця проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 разом з матір`ю.

Не підлягає, також, задоволенню вимога ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, оскільки суд дійшов висновку про необхідність припинення стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у зв`язку зі зміною обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дітей, стягнення аліментів з матері - задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН: НОМЕР_4 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 від аліментів присуджених з нього за рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2018 року (цивільна справа № 331/8658/17) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН: НОМЕР_5 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на утримання спільних дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН: НОМЕР_5 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН: НОМЕР_4 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 28.05.2020 року та до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН: НОМЕР_5 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

В задоволенні решти первісних позовних вимог - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , 3-і особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району та орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про збільшення розміру аліментів та визначення місця проживання дітей - відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: М.В. Антоненко