У х в а л а

10 січня 2022 року

м. Київ

справа № 463/4718/19

провадження № 61-17886ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2019 рокута постанову Львівського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності,

В с т а н о в и в:

У 2019 році ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2019 року призначено у справі судову будівельно-економічну експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 , правонаступниками якої є ОСОБА_1 , ОСОБА_7 залишено без задоволення. Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2019 року залишено без змін.

30 жовтня 2021 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року та прийняти ухвалу про відмову у проведенні експертизи.

Ухвалою Верховного Суду від 17 листопада 2021 року залишено без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року (для уточнення прохальної частини касаційної скарги) та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги до 17 грудня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У грудні 2021 року ОСОБА_1 , на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 17 листопада 2021 року, надіслала уточнену редакцію касаційної скарги, у прохальній частині якої вказала, що вона просить скасувати ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року і прийняти нову постанову, якою відмовити у проведенні експертизи.

Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_1 ,Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Тобто, відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України не передбачено право для сторони у справі або іншої відповідної особи на оскарження в касаційному порядку постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про призначення експертизи, а тому ухвала Личаківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2019 року та постанова Львівського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року не підлягають касаційному оскарженню.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України ухвала Личаківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2019 рокута постанова Львівського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року не підлягають касаційному оскарженню, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук