Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/3307/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Осадчій А.Ю., Діхтяренко І.Г.,

за участю представника позивача

за довіреністю Лекіашвілі В.В.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача

адвоката Бакатуро Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» звернувся в Придніпровський районний суд м.Черкаси з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість з централізованого опалення, гарячого водопостачання та внески у розмірі 23555 грн. 76 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 16083 грн. 74 коп. та 3% річних у розмірі 4059 грн. 04 коп., а всього 43698грн. 54коп. та судові витрати в сумі 2270 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси.

Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ».

Оскільки в цьому будинку в м.Черкасах встановлено будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири. У період до встановлення будинкового лічильника нарахування за послуги здійснювалося згідно із п.п.40-49 вказаних Правил.

З лютого 2016р. у квартирі АДРЕСА_2 встановлено квартирний лічильник теплової енергії, а тому нарахування за послугу централізованого опалення проводиться з врахуванням показників даного лічильника з моменту його встановлення.

Лічильник обліку гарячого водопостачання в квартирі АДРЕСА_3 встановлено, а тому згідно з п.20 вказаних Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документу (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Споживачі комунальних послуг по о/р №11111125, встановивши квартирний прилад обліку теплової енергії, у порушення ст. 11 Закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» не передавали показників даного приладу обліку виконавцеві комунальних послуг.

Згідно з п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005р., у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та, які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування. Що фактично і було зроблено відповідачем спочатку плата за централізоване опалення була нарахована згідно з п.12 Правил і згідно цього ж пункту та пункту 18 в грудні 2018р. та листопаді 2020р. зроблено перерахунок за показаннями лічильника, зафіксованими актами від 06.12.2018р. та від 13.07.2020р., від 17.08.2020р.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача (відповідача), так і на виконавця (позивача) (п. 1 ч.2 ст.7, п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно з ч. 5 ст. 13 вищевказаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та договору дарування від 02.10.2008р. №15202, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Згідно із даними довідки №355 від 14.10.2020р. ОСОБА_1 є зареєстрованим і фактично проживає за вказаною адресою.

Відповідачі, фактично споживаючи вищезазначені послуги, не надсилали позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. На думку позивача, це свідчить про те, що позивач надавав відповідачам житлово-комунальні послуги належним чином, якісно, своєчасно та у повному обсязі.

Вищезазначена квартира не від`єднана від мереж централізованого опалення та гарячого постачання у встановленому законодавством порядку.

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг з відповідачами сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі.

Крім того, відповідно до п.п. 5, 10, 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житловокомунальні послуги» споживач зобов`язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги» за цінами та тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг, інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача.

Стаття 9 вищевказаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що споживач здійснює оплату за житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 541 ЦПК України, солідарний обов`язок або солідарна виникають у випадках,встановлених договором або законом,зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч.1, 2 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Отже, позивач вважає, що має право вимагати від відповідачів, як солідарних боржників, виконання їхнього обов`язку щодо погашення заборгованості перед позивачем за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у повному обсязі.

Відповідачі своєчасно та в повному обсязі з січня 2013р. не вносили плату за отримані послуги, а також не здійснювали оплату внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води згідно із ст. 17 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та згідно із рішенням Черкаського міськвиконкому №1021 від 17.09.2019р., внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.03.2021р. складає 23555грн. 76коп., що підтверджується листом-розрахунком.

Крім того, відповідачам на суму боргу, відповідно до ст. 625 ЦК, нараховано інфляційні втрати в сумі 16083грн. 74 коп. та 3 % річних, що становить 4059грн. 04 коп.

На підставі викладеного вище, позивач просить суд, - стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість з централізованого опалення, гарячого водопостачання та внески у розмірі 23555 грн. 76 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 16083 грн. 74 коп. та 3% річних у розмірі 4059 грн. 04 коп., а всього 43698грн. 54коп. та судові витрати в сумі 2270грн.

Ухвалою суду від 25.06.2021р. прийнято позовну заяву, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.

05.10.2021р. судом отримано від відповідачів відзив на позов, який прийнято судом, в якому його автори обґрунтовують свою позицію заперечень проти заявлених позовних вимог наступними доводами.

Зазначено, що між сторонами існує договір №6423 про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води від 09.10.2008р., який є чинним на даний час. Пунктом 7 договору передбачено, що плата за надані послуги за наявності засобів обліку… справляється за їх показаннями згідно з п.10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Посилаючись і на п.10 договору, відповідачі вважають, що позивачем не надано доказів несправності засобів обліку води та теплової енергії. На думку відповідачів, позивач був обізнаний про факт встановлення лічильників обліку теплової енергії та гарячої води у помешканні відповідачів. Крім того, посилаючись на норми Закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», вважає, що помешкання відповідачів обладнане вузлом комерційного обліку, а тому зняття показань вузлів комерційного обліку щомісяця здійснюється виконавцем комунальних послуг або визначеною власником іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, у присутності споживача або його представника. При цьому, відповідачі не створювали позивачу жодних перешкод у доступі до засобів обліку.

Вказують, що вони постійно передавали інформацію щодо показань вузлів обліку у обраний ними спосіб (заповнення розрахункової книжки, а потім відповідних позицій в електронній формі розрахунків), що передбачено п.20 Правил. Також вони періодично надавали показники приладів обліку в телефонних розмовах з інспекторами теплової інспекції, однак даний факт підтвердити вони не можуть.

Крім того, відповідачі вважають, що позивач перекладає на них обов`язок щомісячного зняття показників лічильників та надання неправомірного нарахування оплати за ненадані послуги. Також на їхню думку, розрахунок або використовується на підставі надуманих обсягів споживання або в квитанціях відображаються показники чужого лічильника.

Відповідачі просять застосувати строки позовної давності, враховуючи норми ЦК України та договору (п.20), оскільки на момент пред`явлення позову позивачем пропущено строк позовної давності щодо заборгованості, яка виникла до квітня 2018р. включно.

Зазначено, що відповідачі неодноразово зверталися до позивача, зокрема і щодо здійснення перерахунку, але останній на їхні звернення не відреагував.

Також відповідачами не визнаються позовні вимоги щодо нарахування інфляційних та 3% річних, а тому просять відмовити у задоволенні позову повністю.

Позивачем 11.10.2021р. подано відповідь на відзив, за яким просить задовольнити позовні вимоги, враховуючи обгрунтування, яке наведене у позовній заяві. Крім того, зазначено, що договір №6423 був укладений підприємством із попереднім власником квартири ОСОБА_3 , а не з відповідачами, а тому слід вважати, що договір із відповідачами відсутній, що не свідчить про наявність підстав для звільнення останніх від оплати за послуги. Вказує, що відповідачами не оспорюється факт отримання ними житлово-комунальних послуг; відсутні докази, що вони відмовились від отримання послуг; вони частково сплачували кошти на погашення заборгованості і навіть у більшому розмірі, ніж поточні нарахування на місяць; відповідачами не складалися акти-претензії у відповідні періоди щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання, що свідчить про те, що позивач надавав відповідачам житлово-комунальні послуги та нараховували плату за них належним чином.

У відповіді зазначено, що споживачі комунальних послуг, у порушення вимог ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та п.12 Правил, затверджених постановою КМУ №6530, не передавали показників даного приладу обліку виконавцеві комунальних послуг. Представник позивача вважає, що відповідачі невірно розуміють норми ст.ст. 11 та 12 цього Закону. Підприємством, на виконання п.п.12, 18 Правил, у грудні 2018р. та листопаді 2020р. було зроблено перерахунок за показниками лічильника, зафіксованими актами від 06.12.2018р., від 13.07.2020р., від 17.08.202р.

Також вважає, що позивачем не порушені строки позовної давності, оскільки відповідачами такі строки переривались (проводились оплати на погашення заборгованості), що свідчить про визнання боргу. Показники, відображені в квитанціях, відповідають показникам, зафіксованим в актах пломбування квартирного засобу обліку теплової енергії, тобто надмірного нарахування по факту не відбулось.

Вказує, що неустойка з відповідачів не стягується, а стягуються кошти, нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України, а тому в цій частині вважає доводи відповідачів безпідставними. Таким чином, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачами подані заперечення на відповідь на відзив, за якими просять відмовити у задоволенні позову. Додали, що, як на їхню думку, договір №6423 є чинним і для відповідачів; позивачем не надано доказів проведення робіт по зняттю показань вузлів комерційного обліку, враховуючи, що у помешканні встановлено саме вузол комерційного обліку.

Ухвалою суду від 10.11.2021р. відмовлено відповідачу ОСОБА_2 у задоволенні заяви про зупинення провадження по справі.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, враховуючи доводи позовної заяви, відповіді на відзив. Зазначив, що підприємство надає відповідачам до їхнього помешкання послуги на підставі ліцензії та рішення міськвиконкому. Квартира №125 не від`єднана від мереж постачання теплової енергії. Відповідачі невчасно та неповно сплачували кошти за отримані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, на яку нараховані кошти, відповідно до ст. 625 ЦК. Строки позовної давності не збігли, оскільки відповідачі протягом усього періоду сплачували кошти, в т.ч. у більших розмірах, ніж малися нарахування за конкретний місяць (по 7000грн., по 5000грн., тощо), що свідчить про визнання ними заборгованості. Скарг та претензій щодо наданих послуг, в т.ч. і нарахувань, до підприємства, відповідно до закону, подано ними не було. Нарахування здійснювалися по показниках лічильника (на опалення та гаряче водопостачання), що встановлені актами повірки, які надавались відповідачами. Власник та споживач повинні нести солідарну відповідальність за грошовим зобов`язанням, враховуючи норми ст. 9 ЗУ. З липня 2020р. підприємство нараховує плату по нормі спожитої гарячої води, оскільки не подавались показники. Крім того, слід відповідачам сплати внески по рішенню виконкому №1021. Судовий наказ судовм не видавався. Відповідачі субсидій та пільг по оплаті ЖКП не мають. Договір між підприємством та відповідачами відсутній, що не позбавляє останніх обов`язку оплачувати послуги, а попередній договір був укладений з іншою особою. Між сторонами існують фактичні правовідносини. По опаленню нараховується плата по лічильнику, а якщо він не повірений, то по площі помешкання. По гарячій воді по лічильнику, а якщо не повірений, то нараховується плата по нормі та кількості осіб споживачів. До позивача не було надано споживачами інформації про кількість осіб, які зареєстровані у помешканні, а тому плата нараховувалась по гарячій воді по нормі за певний період та на три особи, що відомо по попередньому договору. Крім того, відповідно до Правил №630 споживачі повинні повідомляти про зміну кількості споживачів, а цього відповідачами зроблено не було. Відповідачі не довели, що споживачів у квартирі АДРЕСА_3 менше, ніж троє. У будинку також встановлено лічильник обліку. Позивач не займається діяльністю по повірці лічильників і підприємство не має доступу до помешкання, в якому знаходиться лічильник, а тому споживачі самі повинні передавати показники лічильника. Коли показники передавались, то вони враховані і здійснено перерахунок (листопад 2020р.). Вважає, що доводи відповідачів, є такими, що спростовані доказами, наданими позивачем. Крім того, ними не спростовані розрахунки заборгованості позивача, а здійсненими оплатами вони визнали заборгованість. Зазначив, що у квартирі АДРЕСА_3 встановлено не комерційний лічильник, а розподільний, відповідно до ст. 11 Закону. Просить задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача заперечували повністю проти пред`явлених позовних вимог та просили відмовити у їх задоволенні. Також просили врахувати доводи відзиву та заперечень і застосувати строки позовної давності. Не заперечують, що підприємство надає до помешкання відповідачів послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. За опалення враховуються показники лічильника по будинку, але позивачем не надані докази повірки лічильника. Вважають, що показники по лічильникам, що встановлені у квартирі, повинно знімати підприємство, незважаючи на протилежну позицію позивача. Вважають показники завищеними, оскільки ТЕЦ враховує нарахування по площі (щодо опалення). На думку сторони відповідача, - лічильник у квартирі є комерційним, а не розподільним, а тому показники повинно знімати підприємство ТЕЦ. У договорі №6423 не передбачено, як слід передавати показники. Час від часу відповідач ОСОБА_2 передавала показники по телефону, але доказів цьому немає. Здійснені по розрахунку оплати (по всіх послугах) це не погашення заборгованості, а поточна оплата. Вважають, що розрахунок позивача є незрозумілим.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомила.

Заслухавши пояснення учасників справи, представників сторін, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав:

як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлено договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що на ПАТ «Черкаське хімволокно» (в подальшому ПрАТ) покладено обов`язок щодо забезпечення тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності, що підтверджується ліцензією Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.11.2012 №374 (переоформлено рішенням від 29.12.2016 №2444).

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. Згідно вищенаведеного ПрАТ «Черкаське хімволокно» як суб`єкта господарювання з постачання теплової енергії законодавством визначено виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 02.10.2008р. №15202, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. (реєстр №15202), що підтверджується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.05.2021р. Крім того, такі обставини визнаються стороною відповідача.

Відповідно до інформації, наданої до суду Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 11.06.2021р., - ОСОБА_2 зареєстрована за вказаною адресою з 25.06.2008р., а ОСОБА_1 з 20.10.2015р. Отже, відповідачі є споживачами наданих позивачем послуг.

За адресою: АДРЕСА_4 , відповідачам надаються послуги з тепловодопостачання від ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», відкритий о/р НОМЕР_1 , квартира не від`єднана від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання, але відповідачі ухиляються від перерахування щомісячної оплати за опалення та гаряче водопостачання, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості.

Обов`язок по утриманню майна, включаючи обов`язок по сплаті житлово-комунальних послуг, покладається законом на відповідача як на власника квартири, незалежно від факту його реєстрації чи проживання його у житловому приміщенні. Так, у постановах Верховного Суду від 02.04.2020р. у справі № 757/29813/17-ц, 25.06.2020р. у справі № 520/16591/16-ц сформульовано правову позицію, про те, що факт відсутності реєстрації особи в квартирі не звільняє її, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг.

Частиною 3 статті 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідачами не надано належних доказів на спростовування факту надання їм, як власнику квартири та споживачам, житлово-комунальних послуг позивачем, або ж надання послуг іншою особою. Також відповідачами не було надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, а також розрахунку наявної заборгованості та компенсаційних виплат за несвоєчасну оплату комунальних послуг, або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданих житлово-комунальних послуг. Саме такої правової позиції дотримується Верховний Суд, який висловив її у постановах від 02.04.2020 року у справі № 757/29813/17-ц, від 25.06.2020 року у справі №520/16591/16-ц.

Відповідно до п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

З моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ (в редакції Закону України №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, що чинна з 09 червня 2018 року; діє в частині положень частини третьої статті 11, абзаців першого та другого частини п`ятої статті 18 з 1 січня 2019 року; введено Закон в дію з 01 травня 2019 року відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ), житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами п.2 ч.1 ст. 5 цього ЗУ). Права та обов`язки споживача визначені у статті 7 згаданого Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (у редакції, що чинна до дії вище вказаного Закону, тобто й на час виниклих правовідносин) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 1 Закону № 1875-ІV споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема й на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Розподіл обсягів, спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства.

Внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання включаються до плати виконавцю відповідної комунальної послуги і в рахунку відображаються окремо.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 17.09.2019р. №1021 встановлено розміри внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води власникам (співвласникам) будівель, які приєднані до інженерних мереж ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» із додатком, за яким визначено і адресу: м. Черкаси, вул. Героїв Дніпра, 7.

Як зазначено у статті 19 згаданого Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№ 1875- ІV) визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Крім того, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, в редакції, що чинна з 09 червня 2018 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води передбачені статтями 21 та 22 цього Закону. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч.3 ст.9 ЗУ).

Нарахування позивачем оплати житлово-комунальних послуг за нормами споживання відповідає вимогам Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до п.12 Правил, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

У період до встановлення будинкового лічильника обліку теплопостачання нарахування за послуги здійснюється згідно із п.п.40-49 вказаних Правил, а саме, - у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач сплачує послуги пропорційно опалювальній площі квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках, зокрема, - у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до п.18 цих Правил. Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснгює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування.

Правовідносини власників житлових приміщень щодо оплати комунальних послуг з підприємствами, які надають ці послуги, регулюються нормами ЦК України та законодавства, яке регулює користування житловими комунальними послугами.

Правове регулювання правовідносин власників житлового приміщення належного їм на праві приватної власності, здійснюється на підставі норм ЦК України, які регулюють правовідносини з права власності. У статті 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондує зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач ОСОБА_2 , як власник нерухомого майна, в якому зареєстрована та є споживачем послуг, які надаються до квартири, а також відповідач ОСОБА_1 , як споживач, який також зареєстрований у вказаній квартирі, своєчасно та в повному обсязі не вносили плату за надані послуги централізованого опалення, гарячого водопостачання та внесків, тож згідно з розрахунком ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», повинні сплатити заборгованість по оплаті вказаних послуг відповідно до наданого розрахунку. Відповідачами не було надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, а також свого розрахунку заборгованості, або ж доказів про повне погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням ними зобов`язань з оплати за отримані послуги. Крім того, відповідачами не доведено наявністю розбіжності між здійсненими оплатами та тими оплатами, які зараховані позивачем. Саме такої правової позиції дотримується і Верховний Суд, який висловив її у постановах від 02.04.2020 року у справі №757/29813/17-ц, від 25.06.2020 року у справі №520/16591/16-ц.

При цьому, суд звертає увагу, що позиція відповідачів про те, що вони не згідні з розрахунком позивача, оскільки він є незрозумілим, але не надавши свого розрахунку, є безпідставною. Крім того, ними не надано до суду висновку експертизи на замовлення учасника справи, як і не подано клопотання про призначення відповідної судово-бухгалтерської/економічної експертизи про наявність/визначення розміру заборгованості чи її відсутність. Отже, суд вирішує справу за наявними та дослідженими доказами, у розумінні ст.ст. 76-83 ЦПК України.

Суд звертає увагу, що споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідачів обов`язку оплачувати надані їм та отримані послуги. Закон передбачає, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Крім того, якщо споживач не відмовляється від оплати послуг, а оспорює об`єм наданих житлово-комунальних послуг виконавцем або їх якість, у справі повинні бути певні акти претензії, як докази спростування заявленої суми стягнення.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові по справі № 210/5796/16-ц від 18.03.2019. Аналогічна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13, постановах Верховного Суду від 10.12.2018 у справі №638/11034/15-ц, від 18.03.2019 у справі №210/5796/16-ц, 18.12.2019 у справі №522/2625/16-ц,25.03.2020 у справі №211/3347/18-ц, 18.05.2020р. у справі №176/456/17, постанові ВП ВС у справі №712/8196/20 від 07.07.2020р.

На думку суду, між сторонами мають місце фактичні правовідносини і вважати, що на даний час діє договір №6423 від 09.10.2008р., який був укладений із попереднім власником нерухомого майна ОСОБА_3 , немає. Крім того, відповідачі не довели, що ОСОБА_3 на даний час є користувачем відповідних послуг і проживає/зареєстрована у квартирі АДРЕСА_3 .

Також відповідачами не доведено тих обставин, що ними була надана до підприємства інформація про осіб, які проживають у помешканні та користуються послугами задля визначення кількості осіб, на яких нараховується плата за послуги (при умові, коли у певний період часу не повідомлялися показники лічильника), враховуючи їх обов`язок та положення Правил, затверджених постановою КМУ №630.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», - вузол комерційного обліку - вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом; вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності); вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів; кінцевий споживач комунальної послуги (далі - споживач) - особа, яка здійснює кінцеве споживання комунальної послуги для власних потреб та є стороною договору про надання відповідної комунальної послуги як споживач (або є співвласником багатоквартирного будинку, об`єднання співвласників або управитель якого уклали відповідний договір про надання комунальної послуги в інтересах співвласників) згідно із Законом України "Про житлово-комунальні послуги"; комерційний облік комунальних послуг (далі - комерційний облік) - визначення за допомогою вузла комерційного обліку або за встановленими правилами у передбачених цим Законом випадках кількісних та якісних показників комунальної послуги, вимірювання яких забезпечується вузлом обліку, на підставі яких проводяться розрахунки за спожиті комунальні послуги; розподільний облік комунальних послуг (далі - розподільний облік) - визначення за допомогою вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії) та/або за встановленими правилами (методиками) у передбачених цим Законом випадках кількісних показників отриманої споживачем комунальної послуги, на підставі яких здійснюється розподіл показань вузла комерційного обліку між споживачами в будівлях, де налічуються два та більше споживачів.

Відповідно до ст.2 цього Закону, цей Закон регулює відносини щодо: 1) комерційного обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги); 2) розподілу між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг; 3) встановлення, обслуговування, заміни вузлів обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії; 4) формування та надання споживачам рахунків на оплату комунальних послуг; 5) забезпечення споживачів обліковою інформацією.

Як передбачено ч.ч.1, 3 ст. 11 цього Закону, зняття показань вузлів комерційного обліку щомісяця здійснюється виконавцем комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, у присутності споживача або його представника (представника об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, управителя багатоквартирного будинку), якщо інше не передбачено договором. Зняття показань вузлів розподільного обліку, а також приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюється споживачами, якщо інше не передбачено договором. Зняття показань вузлів обліку та приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюється не рідше одного разу на місяць.

Крім того, відповідно до ч.4 та ч.5 ст. 17 Закону України «Про метрологіюьта метрологічну діяльність», періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором. Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Повірка законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, проводиться: науковими метрологічними центрами, які мають міжнародно визнані калібрувальні та вимірювальні можливості за відповідними видами та підвидами вимірювань, та/або із застосуванням національних еталонів; науковими метрологічними центрами, метрологічними центрами та повірочними лабораторіями, уповноваженими на проведення повірки відповідних засобів.

Делегування науковими метрологічними центрами, метрологічними центрами та повірочними лабораторіями, визначеними цією частиною, своїх повноважень щодо проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, іншим особам або залучення ними в будь-який спосіб до цієї діяльності осіб, які не мають відповідних на те повноважень, забороняється.

Для проведення зазначеної в частині першій цієї статті повірки наукові метрологічні центри, метрологічні центри та повірочні лабораторії зобов`язані одержати свідоцтво про уповноваження на проведення повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації та застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - свідоцтво про уповноваження), яке видається органом з уповноваження (ч.2 ст. 18 цього Закону).

Отже, як на думку суду, помилковими є твердження сторони відповідача щодо визначення поняття комерційний/розподільчий вузол обліку, обов`язку здійснювати повірку лічильника ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», а саме про те, що у відповідачів, як споживачів послуг, не було обов`язку передавати показники лічильників до підприємства надавача послуг щомісячно, а також про те, що позивач, як підприємство - надавач послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, повинен був сам знімати показники з засобів обліку, які розміщені у помешканні відповідачів квартирі АДРЕСА_3 та здійснювати повірку лічильників, враховуючи норми зазначеного законодавства. Крім того, відповідачами не доведено, що позивач підприємство має дозвіл на проведення повірки лічильників, що заперечується і самим позивачем, враховуючи пояснення представника останнього. Також відсутні докази на підтвердження доводів сторони відповідача про те, що ними по телефону передавались показання лічильників до надавача послуг, враховуючи, що тягар доказування лежить на стороні, яка такі обставини вказує (ст.ст. 12, 13, 76-78 ЦПК України). Слід звернути увагу, що тарифи є чинними і відомостей про визнання нечинними відповідних актів, якими вони затверджені, судом не встановлено. Також під час вирішення спору судом не встановлено, що за період заборгованості нарахування позивачем здійснювались неправомірно.

Крім того, рахунки-квитанції, які щомісяця направляються відповідачам, містять інформацію, за якими засобами зв`язку слід передавати показники засобів обліку спожитих послуг. До того ж, як встановлено під час розгляду справи, відповідач ОСОБА_2 про це знала, оскільки її представником та відповідачем ОСОБА_1 зазначено, що час від часу вона по телефону повідомляла показники до підприємства.

При цьому, доведеними є твердження позивача про те, що при наданні відповідачами споживачами послуг показників лічильників, ним були здійснені перерахунки, що відображено у розрахунку, який досліджений судом і є належним та допустимим доказом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ч.ч.1, 2 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю три роки (ст.257 ЦК). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Позовна заява надійшла до суду 25.05.2021р., відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з розрахунку заборгованості за О/Р №11111125 до стягнення підлягає борг за період з січня 2013 року по лютий 2021р. включно в сумі 23555грн. 76коп. Так, у грудні 2017р. відповідачами було неодноразово здійснено оплати за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, зокрема у розмірах більших, ніж поточні нарахування у місяці, а також у розмірах тих місяців, коли нарахувань здійснено не було, тобто при відсутності нарахувань за дану послугу у певному поточному місяці. Вказані кошти зараховані в якості оплати послуг за минулі та поточні періоди. При цьому, жодними належними та допустимими доказами відповідачами не доведено, що такі платежі внесені як аванс. Таким чином, як вбачається із розрахунку заборгованості по О/Р №11111125, відповідачі частково, але не в повному обсязі здійснювали оплату наданих позивачем послуг за теплопостачання та гаряче водопостачання, а відтак підстав для задоволення заявленої вимоги про необхідність застосування строків позовної давності про стягнення заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання немає, оскільки відповідачі, хоч і не в достатній мірі, але здійснювали часткову оплату спожитих ними послуг, а тому відбулося переривання цих строків сплатами, здійсненими відповідачами.

Як встановлено в ході судового розгляду, відповідач ОСОБА_2 стала одноосібним власником квартири за вказаною вище адресою з 02.10.2008р., є зареєстрованою у вказаному житловому приміщенні з 25.06.2008р. При цьому, відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за вказаною вище адресою з 20.10.2015р. Зважаючи на встановлені судом обставини, до стягнення із ОСОБА_2 , як власника квартири, підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення та водопостачання за період з 01.01.2013р. по 01.11.2015р. в сумі 1555грн. 73 коп., інфляційні нарахування в сумі 3343 грн. 73 коп. за період з березня 2013р. по жовтень 2015р. включно, а також 3% річних в сумі 276грн. 74коп., відповідно до ст. 625 ЦК, у зв`язку із простроченням відповідачем оплати комунальних послуг.

Крім того, до солідарного стягнення з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання та внесків, починаючи з 01 листопада 2015 року по 01 березня 2021 року в сумі 22000грн. 03коп., інфляційні нарахування в сумі 6352грн. 10 коп. за період з січня 2016р. по січень 2021р. та три відсотки річних в сумі 2630грн. 76коп. за період з грудня 2015р. по січень по 2021р. включно, у зв`язку із простроченням відповідачами оплати комунальних послуг, відповідно до ст. 625 ЦК України.

При цьому, як на думку суду, помилковими є твердження позивача та його позовні вимоги про солідарне стягнення із відповідачів заборгованості за період з січня 2013р. по жовтень 2015р., оскільки в цей час ОСОБА_1 не був користувачем помешкання та наданих підприємством послуг.

Таким чином, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №128 від 19.05.2021 року. В свою чергу, оскільки позовні вимоги ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» задоволено частково, то з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1073грн. 83коп., а з відповідача ОСОБА_1 804грн. 83коп., тобто пропорційно до розміру задоволених вимог ( ОСОБА_2 11,85% від 43698грн. 54коп. = судовий збір 269грн. 00коп.; солідарно з двох відповідачів 70,91% від 43698грн. 54коп.= 1609грн. 66коп.; 1609грн. 66коп. : 2 = 804грн. 83коп. з кожного; 269грн. 00коп. + 804грн. 83коп.=1073грн. 83коп.).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12-13, 76-84, 89, 141, 164, 223, 259, 264-265, 268, 280-282, 353, 354 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (м. Черкаси, просп. Хіміків, 76, ) заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 1555грн. 73коп., інфляційні 3343грн. 73 коп., 3 % річних 276грн. 74коп., а всього - 5176грн. 20коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (м. Черкаси, просп. Хіміків, 76, ) судовий збір в розмірі 1073грн. 83коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , код дані відсутні, АДРЕСА_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (м. Черкаси, просп. Хіміків, 76, ) заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 22000грн. 03коп., інфляційні 6352грн. 10коп., 3 % річних 2630грн. 76коп., а всього - 30982 грн. 89коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , код дані відсутні, АДРЕСА_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (м. Черкаси, просп. Хіміків, 76, ) судовий збір в розмірі 804грн. 83коп.

В іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений13 травня 2022р.

Головуючий: С. М. Позарецька