Дата документу 06.01.2022 Справа № 331/2585/20
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 331/2585/20Головуючий у 1-й інстанції Світлицька В.М. Повний текст рішення складено 17.05.2021 року.
Пр. № 22-ц/807/153/22Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кухаря С.В., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 в особі представника Габуєва Георгія Юрійовича та ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2021 року у справі за позовом Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-2), який в подальшому уточнив (а.с. 32-35), та в якому просив стягнути з відповідача (засудженого) на свою користь суму матеріального збитку 12201,54 грн. та суму судового збору 2102,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що засуджений ОСОБА_1 01.06.2020 р. був притягнутий до дисциплінарної відповідальності та поміщений до карцеру № 1 строком на дев`ять діб. Під час перебування у карцері № 1 засуджений ОСОБА_1 , знаходячись в стані душевного хвилювання, 02.06.2020 р. пошкодив стіни, зробивши на них глибокі подряпини, відірвав умивальник та кран, що призвело до затоплення підлоги приміщення карцеру № 1, зірвав кахель на санвузлі та відірвав електропроводку освітлення та інше. Після цього службовими особами ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» подано рапорти та направлено звернення до Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, на яке отримано лист - відповідь про відсутність об`єктивної сторони кримінального правопорушення, що унеможливлює внесення зазначених відомостей до ЄРДР. Засуджений своїми умисними діями пошкодив приміщення карцеру № 1, що призвело до неможливості використання цього приміщення в подальшому, без проведення в ньому капітального ремонту.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Скользнєву Н.Г. (т.с. 1 а.с. 26).

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 48-49) відкрито провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників цієї справи.

В автоматизованому порядку суддею Світлицькою В.М. у цій справі замінено суддю Скользнєву Н.Г. у зв`язку із задоволенням заяви про відвід останньої (т.с. 1 а.с. 153).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2021 року (т.с. 1 а.с. 166-167) позов ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» у цій справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , 1978 р.н., на користь ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» () суму у розмірі 12201,54 грн. матеріальної шкоди та 2102,00 грн. судового збору.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 18 серпня 2021 року (головуючий суддя Кочеткова І.В., судді Дашковська А.В. та Кримська О.М. т.с. 1 а.с. 194) апеляційні скарги ОСОБА_1 в особі його представника - адвоката Габуєва Г.Ю. та ОСОБА_1. на рішення суду першої інстанції у цій справі визнано неподаними та повернуто скаржникам. Остання набрала законної сили та є чинною. Належні, допустимі протилежного у матеріалах цієї справі відсутні.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні:

- відповідач ОСОБА_1 в особі представника Габуєва Г.Ю. у своїй повторній апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с.197-206, 233-235) просив рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та у задоволенні позовних вимог відмовити.

- відповідач ОСОБА_1 у своїй повторній апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с. 228) просив рішення суду першої інстанції скасувати.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гончар М.С., судді Кухар С.В. та Подліянова Г.С. (т.с. 1 а.с. 207-209).

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 1 а.с.220) в порядку задоволення клопотання поновлено ОСОБА_1 в особі представника Габуєва Г.Ю. строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі, звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, апеляційне провадження відкрито.

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 1 а.с.221) у задоволенні клопотання ОСОБА_1 в особі представника Габуєва Г.Ю. про його участь у судовому засіданні у цій справі відмовлено, призначено дану справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника Габуєва Г.Ю . до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження.

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ» апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В автоматизованому порядку суддею Маловічко С.В. у цій справі замінено суддю Подліянову Г.С. у зв`язку із відпусткою останньої 14 і більше днів (т.с. 1 а.с. 238-239).

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 1 а.с.240) в порядку задоволення клопотання поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі, звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, апеляційне провадження за його апеляційною скаргою відкрито.

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 1 а.с.241) призначено дану справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження.

Позивач надав заперечення на апеляційну скаргу сторони відповідача у цій справі (т.с. 1 а.с. 243-246).

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 1) у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання у цій справі в режимі відеоконференції у цій справі відмовлено.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді - доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді фактично працює 15 суддів). Крім того, суддя-доповідач перебувала у додатковій відпустці у жовтині 2021 року (т.с. 2 а.с.2).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги ОСОБА_1 в особі представника Габуєва Г.Ю. та ОСОБА_1 у цій справі підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1), змінити рішення (п. 2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).

Апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення і вони стосуються окремих його частин.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що, суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст. ст. 1166, 1192 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності останнього у цій справі у повному обсязі.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись можна лише частково з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає лише частково.

Так, хоча судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач у цій справі ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» має право на стягнення з відповідача ОСОБА_1 матеріальної (майнової) шкоди (збитків), завданої (завданих) йому з вини останнього.

Оскільки, 01.06.2020 р. в.о. начальника СІЗО - начальника арештного дому ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Кандибкою Д.О. винесено постанову №342 про поміщення засудженого у дисциплінарний ізолятор (карцер) (т.с. 1 а.с.38), за якою засуджений ОСОБА_4 , 1978 р.н., допустив грубе порушення встановленого порядку тримання та засудженого ОСОБА_1 поміщено в дисциплінарний ізолятор на 9 діб, без виведення на роботу.

02.06.2020 р. під час проведення відбою на карцерних приміщеннях, було виявлено, що засуджений ОСОБА_1 , 1978 р.н., перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, пошкодив стіни, кахель, електропроводку, умивальник, чашку Генуа, зробивши на стінах глибокі царапини, відірвавши від кріплення умивальник та зірвавши кахель на санвузлі, вирвавши проводку освітлення, що призвело до неможливості в подальшому використання приміщення карцеру без проведення капітального ремонту.

Даний факт умисного пошкодження майна ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» відповідачем ОСОБА_1 підтверджується рапортами від 02.06.2020 року: ОСОБА_5 (копія т.с. 1 а.с. 5), ОСОБА_6 (копія а.с.6), ОСОБА_7 (копія т.с. 1 а.с. 7); актом комісії Запорізького СІ від 03.06.2020 р. (копія т.с. 1 а.с. 16); висновком від 13.07.2020 р. за результатами службової перевірки, проведеної, щодо виявлення матеріальної шкоди нанесеної засудженим ОСОБА_1 під час перебування у карцері АДРЕСА_1 (копія т.с. 1 а.с.19-21); протоколом огляду місця події від 02.06.2020 р. (копія а.с. 8-13) та відеозаписом з місця пошкодження (диск з відеозаписом т.с. 1 а.с.15).

Серед обов`язків осіб, взятих під варту, передбачених ст. 10 Закону України «Про попереднє ув`язнення» є, зокрема такі: додержувати порядку, встановленого в місцях попереднього ув`язнення, і виконувати законні вимоги адміністрації; бережливо ставитися до інвентаря, обладнання та іншого майна місця попереднього ув`язнення.

Відповідач ОСОБА_1 покладені на нього зобов`язання не виконав, що призвело до псування майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

В силу вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у своїй постанові № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у п. 2 зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. З огляду на вищезазначене відповідальність настає при існуванні складу правопорушення, що включає: протиправність поведінки, наявність шкоди, причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції правильно зазначав, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння особи, яка завдала шкоди.

Відповідно ст. 1192 ЦК України визначено, що суд з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про попереднє ув`язнення» особи, взяті під варту, несуть матеріальну відповідальність за заподіяну під час перебування в місцях попереднього ув`язнення шкоду в розмірах, установлених законодавством України.

Проте, при визначенні саме розміру завданої відповідачем позивачеві матеріальної (майнової) шкоди (збитків), що підлягала (підлягали) стягненню з відповідача на користь позивача у цій справі, суд першої інстанції допустився помилки.

Оскільки, вважав належним та достатнім доказом розміру останньої бухгалтерську довідку позивача (т.с. 1 а.с. 15), в якій сума збитку державній установі визначена згідно із постановою КМУ № 116 від 22.01.1996 року «Про порядок визначення розміру збитків від розкрадання, знищення, псування матеріальних цінностей» (зміст позову позивача - т.с. 1 а.с. 34), та відповідно до якої загальна вартість матеріалів, які були пошкоджені, у карцері № 1 складає 12201,54 грн., та складається із:

-штукатурка - 268,00 грн. (67 кг*4,00 грн.)

-ґрунтовка - 95,00 грн. (9,5 л* 10,00 грн.)

-фарба ПФ - 550,20 грн. (8,4 кг*65,50 грн.)

-фарба водоемульсійна - 780,30 грн. (17 кг*45,90 грн.)

-плитка для стін - 509,08грн. (2,4 м2*212,10 грн.)

-клей для плитки - 148,75 грн. (25 кг*5,95 грн.)

-цемент - 240,00 грн. (75 кг*3,20 грн.)

-труба д.25мм - 54,00 грн. (2 м*27,00 грн.)

-трійник 25 - 11,48 грн.(1 шт.* 11,48 грн.)

-коліно 25x90 - 23,67 грн. (3 шт.*7,89 грн.)

-муфта 25 - 9,00 грн. (2*4,50 грн.)

-муфта МРВ 25x3/4 - 196,80 грн. (2 шт. *98,40 грн.)

-муфта МРН 25x3/4 - 195,30 грн. (2 шт.*97,65 грн.)

-кран кульовий ВН 3/4 - 231,40 грн. (2 шт.*115,70 грн.)

-умивальник - 500 грн. (1 шт.*500,00 грн.)

-чашка Генуа - 950,00 грн. (1 шт*950,00 грн.)

-сифон для чашки Генуа - 85,00 грн. (1 шт.*85,00 грн.)

-сифон для умивальника - 75,00 грн. (1 шт.*75,00 грн.)

-дошка 30x125x3000мм - 7278,60 грн. (14 шт.*519,90 грн.)

А відповідач у суді першої інстанції не довів, що вартість пошкоджених матеріалів завищена або що включено зайві матеріали, чи що їх вартість та обсяг завищені, тобто доказів протилежного суду не надано, як і не надано будь-якого іншого розрахунку.

Так, хоча апеляційним судом встановлено, що не ґрунтуються на законі доводи апеляційних скарг сторони відповідача про те, що розмір збитків від…знищення (псування) матеріальних цінностей позивач у цій справі мав визначати шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки.

Оскільки, згідно із п. 2 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, знищення, псування матеріальних цінностей, затвердженого постановою КМУ № 116 від 22.01.1996 року розмір збитків, що призвели до майнової шкоди державі…суб`єкту господарювання з державно…часткою …, розмір збитків визначається відповідно до методики оцінки майна, затвердженої КМУ.

Позивач у своїх запереченнях на апеляційні скарги сторони відповідача у цій справі зазначав (т.с. 1 а.с.245), що «…вищезазначена бухгалтерська довідка вартості матеріалів складалась фінансовим відділом на підставі розрахунків, наданих штатним інженером-будівельником позивача з дотриманням відповідних методик та правил…з приводу пошкодження дошки пояснював, що у приміщенні карцеру №1 дошками була облаштована підлога карцеру, яку ОСОБА_1 затопив водою… у позивача ремонт та відповідні документи на вищезазначені матеріали були у 2016 році, у тому щ році проводився позаплановий аудит окремих аспектів фінансово-господарської діяльності позивача, після якого документація підлягала знищенню…в бухгалтерській довідці бралися з моніторингу ціни на аналогічні товари…».

Крім того, позивач додав до своїх заперечень у цій справі довідку щодо розрахунку використання фарби ПФ у кількості 8,4 кг: карцер № 1, яка містить розрахунок площі поверхонь 21,71 кв. м, де 1,36 та 3,21 - розміри карцеру № 1, 2,5 м висота, що підлягає фарбуванню, 1,14 м - дверний отвір; норма використання фарби коливається від 0,18- 0,2 кв. м, розрахунок витрати фарби ПФ при фарбуванні в 2 шари складає: 21,71 *0,194*2=8,4 кг, (т.с. 1 а.с.246), яка може бути прийнята апеляційним судом до уваги у цій справі як доказ, передбачений ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду в межах доводів апеляційних скарг сторони відповідача.

Проте, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при визначенні саме розміру завданої матеріальної (майнової) шкоди (збитків) позивачеві вищезазначеними діями відповідача не звернув належної уваги на те, що акт комісії позивача від 03.06.2020 року (копія т.с. 1 а.с. 16) не містить інформації про пошкодження підлоги із дошки взагалі та у тому числі шляхом її залиття, а лише пошкодження стін, кахлю, електропроводки, умивальника, чашки Генуа, а тому безпідставним у даному випадку є включення позивачем до розміру вищезазначеної шкоди, що підлягає стягненню за рахунок відповідача у цій справі, у вигляді вартості дошки 30х125х3000 мм на суму 7278,60 грн. (14 шт. *519,54 грн.).

Також, після дослідження апеляційним судом відеозапису на диску, наданому позивачем у суді першої інстанції у матеріали цієї справи (т.с. 1 а.с.115), який містить фіксацію огляду карцеру працівниками позивача у присутності відповідача без освітлення вже після вчинення вищезазначених дій, апеляційним судом було встановлено, що стіни та кахель карцеру дійсно містять глибокі царапини, але не ґрунтується на здоровому глузді, що для усунення останніх потрібно позивачеві використовувати 67 кг штукатурки, 9,5 л ґрунтовки, 8,4 кг фарби ПФ та фарби водоемульсійної 17 кг, 25 кг клею, 75 кг цементу, плитки 2,4 м.

Апеляційний суд вважає, що необхідність використання такої кількості матеріалів позивачем для усунення вищезазначених царапин на стінах та кахлі на загальну суму 2591,29 грн. (розрахунок: 268,00 грн. + 95,00 грн. +550,20 грн. +780,30 грн. +509,04 грн. + 148,75 грн. + 240,00 грн.) при вищевикладених встановлених апеляційним судом фактичних обставинах цієї справи не є обґрунтованим з боку позивача у цій справі належними, допустимими доказами та не доведено, що розрахунок останнього здійснено саме з урахуванням вищезазначених Порядку та Методики оцінки шкоди (збитків), саме на яку посилався позивач у цій справі та які вимагають складання документів з додержанням зразків, передбачених ними, тощо.

А тому, розмір матеріальної (майнової) шкоди позивача (збитків) у цій справі мав бути зменшений судом першої інстанції на ці дві вищезазначені суми: 7278,60 грн. та 2591,29 грн., а разом 9869,89 грн.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача у цій справі підлягала майнова шкода у розмірі 2331,65 грн., яка складається із решти матеріалів, пов`язаних із пошкодженням відповідачем умивальника та чашки Генуа, та відповідно, складових частин до них, які необхідні для функціонування останніх (труба 54,00 грн. + трійник 11,48 грн. + коліно 23,67 грн. + муфта 9,00 грн. + муфта 196,80 грн. + муфта 195,30 грн. + кран 231,40 грн. + умивальник 500,00 грн. + чашка Генуа 950,00 грн. + сифон для чашки Генуа 85,00 грн. + сифон для умивальника 75,00 грн.), пошкодження яких підтверджено належними, допустимими доказами у цій справі, у тому числі вищезазначеним актом комісії позивача від 03.06.2020 року (т.с. 1 а.с.16) та вартість яких стороною відповідача належними, допустимими доказами у цій справі не спростована.

Вартість пошкодження електропроводки, зазначеної у вищезазначеному акті, позивачем у цій справі не заявлялась.

В силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу в межах позовних вимог та підстав позову, які були предметом розгляду у суді першої інстанції.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 в особі представника Габуєва Г.Ю. та ОСОБА_1 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційні скарги ОСОБА_1 в особі представника Габуєва Г.Ю. та ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2021 року у цій справі слід змінити, зменшивши розмір стягнутої матеріальної (майнової) шкоди (збитків) з ОСОБА_1 на користь ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» з «12201,54 грн.» до «2331,65 грн. » та, відповідно, в силу вимог ст. 141 ч.ч.1, 13 ЦПК України пропорційно до суми задоволених позовних вимог, судового збору - з «2102,00 грн.» до «401,70 грн.» (розрахунок: судовий збір за подачу позову у суді першої інстанції 2102,00 грн. *сума задоволених вимог 2331,65 грн./сума заявлених вимог 12201,54 грн.); в іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

За змістом ст. 141 ч. ч. 1,13 ЦПК України у разі задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 частково при вищевикладених обставинах, останній має право на компенсацію за рахунок позивача ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» судового збору за подачу апеляційної скарги пропорційно до суми задоволених вимог апеляційної скарги.

Однак, при цьому встановлено, що відповідач ОСОБА_1 будь-якого судового збору при подачі вищезазначених апеляційних скарг у цій справі не сплачував, оскільки був звільнений апеляційним судом від сплати останнього вищезазначеними ухвалами апеляційного суду у цій справі (т.с. 1 а.с. 220, 240).

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 в особі представника Габуєва Георгія Юрійовича та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2021 року у цій справі змінити, зменшивши розмір стягнутої матеріальної (майнової) шкоди (збитків) з ОСОБА_1 на користь Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» () з «12201,54 грн.» до «2331,65 грн.» грн. та судового збору з «2102,00 грн.» до «401,70 грн.».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 06.01.2022 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кухар С.В.Маловічко С.В.