Житомирський апеляційний суд
Справа №286/3911/20 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М, Талько О.Б.

за участю секретаря

судового засідання Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №286/3911/20за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за договором позики

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 14 травня 2021 року, яке ухвалено суддею Кулініч Я.В.

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просила стягнути з відповідачів, як спадкоємців померлого ОСОБА_6 , на її користь 56900,00 грн. заборгованості за договором позики, а саме по 28450,00 грн з кожного відповідача та понесені судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що в жовтні 2019 року помер її рідний брат ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилася спадщина на легковий автомобіль, який він придбав у 2013 році за кошти, взяті у позивача в борг у серпні того ж року. Згідно домовленості брат повинен був сплатити ці гроші у 2020 році, про що ним була написана розписка. До моменту своєї смерті, ОСОБА_6 кошти за вказаною розпискою не повернув. Спадкоємцями після його смерті стали відповідачі по справі та мати ОСОБА_4 . Одразу після смерті ОСОБА_6 відповідачі забрали вказаний автомобіль. Позивач пропонувала відповідачам віддати їй кошти або повернути автомобіль, але вони відмовились добровільно вирішувати спір. Тому, з метою захисту свого порушеного права позивач звернулася до суду з даним позовом.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 14 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд невірно витлумачив положення ст.1281 ЦК України, зокрема, оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Вимога може бути пред`явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів спадкодавця. Відповідно до ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Апелянт зазначає, що відповідачі подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини та набули статус спадкоємців. Крім того, вони фактично забрали автомобіль, чого не заперечували у судовому засіданні. Відповідачі спадщину прийняли, але юридично її не оформили. З їх пояснень в суді вбачалось, що вони і не збираються отримувати свідоцтво про право на спадщину, але користуються автомобілем, оскільки у них наявний технічний паспорт і цього достатньо для керування транспортним засобом. Проте, судом першої інстанції було помилково зазначено, що позов можливо було подати лише в межах шестимісячного строку з моменту отримання свідоцтва про право па спадщину. Адже ст.1281 ЦК України передбачено, що вказаний строк обраховується з моменту відкриття спадщини до закінчення шести місяців з моменту отримання свідоцтва. Відповідно, оскільки в даному випадку майно прийняте у спадщину то заявлені позовні вимоги повинні бути задоволені.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги. Зазначили, що в судовому засіданні було встановлено, що свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6 не видавались, а спадкове майно не оцінювалось. В свою чергу, позивач не надала суду доказів отримання відповідачами свідоцтва про право на спадщину та доказів вартості спадкового майна для визначення меж відповідальності відповідачів, а тому, на думку відповідачів, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені нелажним чином.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із таких підстав.

Судом встановлено, що в серпні 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_6 отримав 3000 доларів США для придбання автомобіля, про що була складена розписка. Зі змісту вказаної розписки вбачається, що ОСОБА_6 зобов`язався повернути борг у 2020 році (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від 11 вересня 2014 року, ОСОБА_6 придбав легковий автомобіль RENAULT KANGOO, р/н НОМЕР_2 (а.с.30).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 5).

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому за життя майно, а саме на легковий автомобіль RENAULT KANGOO, р/н НОМЕР_2 .

Згідно спадкової справи №775/2019 року, спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3 (відповідачі по справі), а також третя особа - мати ОСОБА_4 (а.с.64-75).

Судом встановлено, що свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно відповідачам не видавались, спадкове майно не оцінювалось.

У відповідності з ст.15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам судочинства.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В свою чергу, ст.1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такий самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку встановлені договором.

Як визначено положеннями ст.1281 ЦК України , спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Як визначено ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Встановивши під час розгляду справи, що позивач не надала суду доказів одержання відповідачами свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно та доказів його вартості для визначення меж відповідальності спадкоємців, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову зазначивши відповідні мотиви.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апелянтом не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 14 травня 2021 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 січня 2022 року.

Головуючий Судді