Справа № 489/6574/21 Головуючий у 1-й інстанції Коваленко І. В.
Провадження № 22ц/812/170/22
Провадження № 22ц/812/21/22 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 січня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючої: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Колосовського С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу

за апеляційними скаргами

ОСОБА_1 ,

Приватного акціонерного товариства

«Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»

(далі - ПрАТ УСК «Княжа»)

на рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19 листопада 2021 року, ухваленого під головуванням судді Коваленка І. В. в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи

за позовом

ОСОБА_1

до ПрАТ УСК «Княжа», ОСОБА_2 ,

про відшкодування матеріальної шкоди ,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПрАТ УСК «Княжа» та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної належному їй автомобілю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування вимог зазначала, що 25 липня 2021 відбулася дорожня-транспортна пригода за участю належного позивачці автомобіля «TOYOTA YARIS», державний знак НОМЕР_1 , під її керуванням, та застрахованого відповідачами автомобіля «SKODA», державний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль позивачки зазнав механічних пошкоджень.

Постановою судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20 вересня 2021 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Внаслідок ДТП, яке відбулося з вини відповідача ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована на умовах обов`язкового страхування ПрАТ УСК «Княжа», страховиком сплачено на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 55 195 грн 68 коп..

Разом з тим, за звітом спеціаліста про розмір збитків, заподіяних ДТП автомобілю позивача, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу визначена в 105 023 грн 38 коп., та без урахування зносу в 158 944 грн.06 коп..

Окремо позивачкою також понесені витрати з оплати роботи спеціаліста зі складання звіту.

Тому суми в розмірі 49 827 грн 70 коп. та 2 500 грн, які не відшкодовані ПрАТ УСК «Княжа», підлягають стягненню з цього відповідача, як страховика, а інші збитки у вигляді реально понесених витрат, що визначені без врахування зносу, на суму 51 320 грн 68 коп. та сума франшизи в розмірі 2 600 грн підлягають стягненню з ОСОБА_2 , як з винної особи.

Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 5 жовтня 2021 року за позовом ОСОБА_1 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 частково визнав пред`явлені до нього вимоги лише на суму франшизи в 2 600 грн, та не погодився з іншими вимогами, з огляду на те, що позивачкою не надано доказів понесених витрат на проведення відновлювального ремонту, що є підставою для стягнення різниці між сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту. Зазначав, що розмір цивільно-правової відповідальності за страховим полісом визначено в 130 000 грн, внаслідок чого такі витрати повинна покривати страхова компанія. Вказував також, що огляд транспортного засобу під час складення звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту було здійснено за його відсутності. Посилався на відповідну судову практику.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов після постановлення рішення у справі відповідач ПрАТ «УСК «Княжа» вважало пред`явлений до нього позов таким, що не підлягає задоволенню, а його доводи необґрунтованими. Зазначало, що у даному випадку відсутні підстави керуватись звітом оцінювача, виконаним на замовлення позивачки, оскільки він спростовується звітом, що виконаний на замовлення страхової компанії.

У відповідях на відзив відповідачів, які також надійшли після постановлення рішення по справі, позивачка вважала їх доводи необґрунтованими та просила суд задовольнити позов, виходячи з того, що нею понесені реальні збитки, так як за відновлення належного їй автомобіля сплачено 152 444 грн.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалено про стягнення з ПрАТ УСК «Княжа» на її користь матеріальної шкоди в розмірі 49 727 грн 70 коп., з яких: 47 227 грн 70 коп. недоплаченого страхового відшкодування та 2 500 грн витрат за оцінку матеріальних збитків, а також 1 422 грн 28 коп. судових витрат зі сплати судового збору та правничої допомоги. З відповідача ОСОБА_2 на її користь стягнута шкода на суму франшизи в розмірі 2 600 грн. та 74 грн 20 коп. витрат зі сплати судового збору та правничої допомоги. В іншій частині вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача ПрАТ «УСК «Княжа» є доведеними за допомогою належних та допустимих доказів, і тому є підстави для стягнення зі страховика суми недоплаченого страхового відшкодування з урахуванням фізичного зносу автомобіля, із їх зменшенням на розмір франшизи у сумі 2 600 грн., яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .. Підстав для додаткового стягнення з винної особи доплати до встановленого розміру відновлювального ремонту без врахування зносу не має.

Одночасно суд вважав належним чином підтвердженими витрати на професійну правничу допомогу в розмірі лише 1 000 грн, які розподілив пропорційно до задоволених позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне дослідження судом матеріалів справи через несвоєчасне отримання судом наданих нею відповідей на відзив, просила змінити рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_2 , задовольнивши її позовні вимоги пред`явлені до нього в повному обсязі, а також стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу.

Рішення в частині вирішення позовних вимог, пред`явлених нею до страхової компанії не оскаржила.

В апеляційній скарзі ПрАТ УСК «Княжа», посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні обставинам справи, та на його ухвалення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині задоволення вимог пред`явлених до ПрАТ «УСК «Княжа», та ухвалити в цій частині нове про відмову у задоволенні позову.

Стверджувала, що при ухваленні рішення суд не врахував, що страховиком визнано вимоги про відшкодування матеріальної шкоди та здійснено виплату страхового відшкодування, розрахованого у встановленому законом порядку, на підставі оцінки, що проведена на замовлення страхової компанії належним експертом.

Рішення суду в частині вирішення вимог, пред`явлених до іншого відповідача не оскаржувала.

Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ 10 січня 2022 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ПрАТ «УСК «Княжа» підлягає залишенню без задоволення із наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ УСК «Княжа», суд виходив із того, що розмір страхового відшкодування, сплаченого страховиком на користь позивача є меншим за розмір ліміту застрахованої цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 , а тому обов`язок зі сплати страхового відшкодування збитків, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, з урахуванням його фізичного зносу та зменшення на розмір франшизи, повинно бути покладено на страховика, оскільки є належним чином доведеними.

З такими висновками суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог слід погодитися, так як вони відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Судом встановлено, що на підставі постанови судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20 вересня 2021 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок якого автомобіль «TOYOTA YARIS», державний знак НОМЕР_1 , належний позивачці зазнав механічних пошкоджень, при зіткненні з автомобілем «SKODA», державний знак НОМЕР_2 , під керуванням відповідача, яким на момент ДТП цивільно-правова відповідальність застрахована в ПрАТ УСК «Княжа» (а.с. 6, 8).

Згідно полісу №ЕР-201894971 від 17 листопада 2020 року, виданого ПрАТ УСК «Княжа» на страхування цивільно-правової відповідальності володільця автомобіля ««SKODA» відносно шкоди, заподіяної третім особам, встановлено розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну (ліміт цивільно-правової відповідальності) у розмірі 130 000 грн із визначенням франшизи в розмірі 2 600 гривен (а.с. 7).

За звітом про оцінку вартості (розміру) збитків №160/08-21 від 4 серпня 2021 року, складеним на замовлення позивачки, із викликом винної особи та представника страховика, розмір заподіяного ОСОБА_1 збитку визначено на суму 105 023 грн 38 коп. вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу (враховуючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування), та 158 944 грн 06 коп. вартості відновлювального ремонту без врахування зносу коефіцієнтом в 0,4739 (елементи відновлювального ремонту складових частин кузову). За складення акту оцінки позивачкою сплачено на користь спеціаліста 2 500 грн, а огляд належного їй транспортного засобу, з наявними механічними пошкодженнями, проведено за відсутності учасників ДТП (а.с.21-33).

16 серпня 2021 року позивачка звернулась до ПрАТ УСК «Княжа» з заявою з проханням направити свого експерта для проведення додаткового огляду автомобіля, оскільки в ході його ремонту виявлено скриті дефекти (а.с.15).

Страховик ПрАТ «УСК «Княжа», незважаючи на те, що не направила свого представника для проведення огляду автомобіля позивачки для здійснення оцінки вартості відновлювального ремонту на замовлення потерпілої сторони, і окремо замовила подібний звіт, який виготовлено 7 вересня 2021 року іншим спеціалістом за №1736, але на підставі огляду, проведеного спеціалістом за замовленням позивачки. За оцінкою, проведеною на замовлення страховика, для визначення розміру збитків застосовано інший коефіцієнт зносу транспортного засобу в 5,3, внаслідок чого визначена вартість матеріального збитку на суму 57 795 грн 68 коп. без врахування ПДВ, в тому числі розрахована загальна сума на придбання запчастин в 55 314 грн 60 коп. (а.с.83-106).

8 вересня 2021 року позивачка звернулась до ПрАТ УСК «Княжа» з заявою, в якій не погодилась із запропонованою їй сумою страхового відшкодування, визначеною в розмірі 55 195 грн 68 коп., та просила перерахувати на її рахунок страхове відшкодування в розмірі 105 023 грн 38 коп. згідно складеного на її замовлення звіту 160/08-21 (а.с.16)

Але ПрАТ «УСК «Княжа» на підставі звіту №1736, складеного на її замовлення, перерахувала на користь позивачки суму збитків за відрахування франшизи в розмірі 55 195 грн 68 коп. (а.с.17).

Враховуючи наведене, та вважаючи, що ліміт цивільно-правової відповідальності за страховими сумами ПрАТ УСК «Княжна» на відшкодування майнової шкоди не вичерпано, а виплати страховиком проведено в меншому розмірі, ніж визначено оцінкою, за якою власниця має намір здійснити ремонт на відновлення транспортного засобу, позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в частині ліміту відповідальності до страховика, а в іншій частині, що не охоплюється договором страхування, до винної особи.

При зверненні до суду також просила стягнути на її користь витрати, що понесені нею на надання правової допомоги на суму 4 000 грн, які підтвердила квитанцією №49 від 1 вересня 2021 року на 1 000 грн та дублікатом квитанції від 30 вересня 2021 року на суму 3 000 грн (а.с.18-20).

Обґрунтовувала свої вимоги і тим, що 9 листопада 2021 року, до ухвалення судом рішення, нею проведено ремонт належного їй автомобіля, та сплачено на користь ФОП ОСОБА_3 152 440 грн вартості відновлювального ремонту, включаючи заміну запчастин, слюсарні та рихтувальні роботи, а також проведення підготовки та фарбування автомобіля. Вказана сума нарахована на підставі акту виконаних робіт та сплачена без врахування ПДВ (а.с.63-66).

Таким чином вартість відновлювального ремонту, яка оплачена позивачкою, та яку вона просила стягнути у визначеному нею розмірі з кожного із відповідачів, перевищує вирахуваний за її замовленням розмір збитку, та одночасно є меншим, ніж визначений розмір відновлювального ремонту без врахування зносу, але з врахуванням ПДВ.

За таких обставин, при перегляді рішення суду першої інстанції про відшкодування матеріальної шкоди з проведення відновлювального ремонту, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в частині вирішення її вимог пред`явлених до ОСОБА_2 , та апеляційною скаргою ПрАТ «УСК «Княжа» в частині стягнення з неї недоплаченого страхового відшкодування, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За положеннями статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Такою різницею може бути як недостатність страхової виплати, так і сума франшизи, якщо така передбачена полісом (стаття 9 Закону України «Про страхування», статті 12, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

В такому випадку відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37 вищевказаного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, страховик (ПрАТ «УСК «Княжа» ) за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому вищенаведеними нормами цього Закону (стаття 29, пункт 32.7 статті 32).

При цьому відшкодування шкоди у вигляді відновлювального ремонту, у зв`язку з проведенням комплексу операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складників та відновлення їхніх ресурсів у відповідності до пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 (далі Методика), визначається за пунктом 8.2 цієї Методики, де вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за відповідною формулою.

У той час, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ПрАТ «УСК «Княжа») відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Відтак, при вирішенні справи судом вірно встановлено, що розмір ліміту цивільно-правової відповідальності відповідача ОСОБА_2 складає 130 000 грн, що значно перевищує розмір шкоди (страхового відшкодування) сплаченого ПрАТ «УСК «Княжа» на користь потерпілої особи, та обґрунтовано враховано наявність фізичного зносу транспортного засобу за звітом, зробленим на замовлення позивачки, та який на час ухвалення рішення суду відновлено.

Тому судом правильно визначена сума відновлювального ремонту, що залишилася не сплаченою, при застосуванні коефіцієнта фізичного зносу до заміни нових деталей, та додатково стягнута зі страховика в межах ліміту відповідальності застрахованої особи, з якої стягнута на користь потерпілої сторони лише сума франшизи.

З урахуванням проведеної сплати ПрАТ «УСК «Княжа» не виплачене страхове відшкодування складає додаткову суму в розмірі 47 227 грн 70коп. та витрати на проведення оцінки матеріальних збитків на суму 2 500 грн, яка вірно стягнута на користь позивачки за рішенням суду.

Доводи ПрАТ «УСК «Княжа» стосовно невірного врахування висновків спеціаліста за складеним на замовлення позивачки звіту не є слушними, так як: по-перше, такий висновок відповідачем не спростовано за допомогою судової експертизи; і по-друге, при визначені суми матеріального збитку в цьому звіті враховано ПДВ, сума якого у звіті, складеному на замовлення страховика, відсутня; автомобіль на час винесення судового рішення поновлено, а отже при відшкодуванні збитків повинен враховуватись ПДВ.

Щодо звіту №1736, складеного на замовлення страховика, то його висновки не можуть бути покладені в основу судового рішення, оскільки: його складено без особистого проведення огляду транспортного засобу та на підставі акту іншого спеціаліста; вартість запчастин, які підлягають зміні є незначно меншою, ніж в акті № 160/08-20 (55 314 грн 60 коп. порівняно з 59 860 грн 03коп.); в звіті на замовлення страховика врахована заміна не усіх запчастин, внаслідок чого наведено перелік меншого обсягу робіт для їх заміни та поновлення; при перерахунку вартості робіт та деталей спеціалістом застосовано курс гривні до євро, який не відповідає не лише курсу зазначеному у вступній частині звіту №1736, а і суперечить курсу, встановленому НБУ. Саме такі розбіжності призвели до штучного заниження розміру матеріального збитку, заподіяного позивачці.

В той же час не можна враховувати суму, сплачену позивачкою за проведення ремонту її автомобіля, як суму, що може бути відшкодована в якості заподіяного їй матеріального збитку. Так, при складанні акту прийому-передачі виконаних робіт у вартість ремонту не враховано сума ПДВ на відміну вартості відновлювального ремонту без врахування зносу за звітом №160/08-20, внаслідок чого вартість запчастин без врахування зносу автомобіля, є завищеною. У вартість проведеного ремонту закладена заміна деталей, які не були пошкоджені, а саме «фара права» замість «передньої лівої фари» тощо. Також врахована вартість робіт, які не визначалися спеціалістами-оцінювачами, а саме «усунення перекосу кузова», який мав місце ще до ДТП, та враховано у розрахунок коефіцієнту зносу, тощо.

Отже, ці обставини, які встановлені колегією суддів, але не були відомі суду першої інстанції, належно досліджені та не вплинули на правильні висновки суду першої інстанції в частині визначення загальної суми матеріального збитку з урахуванням зносу автомобіля при розрахунку вартості відновлювального ремонту, де матеріали та роботи розраховані без зносу та з урахуванням ПДВ, але до запчастин, які підлягали заміні, застосовано коефіцієнт фізичного зносу деталей. Підстав для врахування у сумі збитків вартість нових деталей не має, так як позивачкою та її представником не надано доказів того, що ці деталі вийшли з виробництва та можуть бути замінені виключно на деталі іншої конфігурації та відповідної вартості.

Таким чином рішення суду в цій частині ухвалене у відповідності до норм матеріального і процесуального права, і підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Одночасно є підстави для зміни судового рішення в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 витрат, понесених на правову допомогу, виходячи із обсягу задоволених та пред`явлених до нього вимог, враховуючи межі доводів апеляційної скарги позивачки.

Так, вірно розподіляючи між відповідачами стягнення витрат на правову допомогу, виходячи із обсягу задоволених вимог, що пред`явлені позивачкою відносно кожного, суд безпідставно не врахував загальну суму понесених витрат, так як не включив суму в розмірі 3 000 грн, які перераховані позивачкою на розрахунковий рахунок адвокатки, оскільки відносин між позивачкою та її представником, крім визначених за договором на правову допомогу, не має. Тому загальна сума понесених витрат на правову допомогу складає 4 000 грн.

З врахування обсягу задоволених вимог відносно відповідача ОСОБА_2 , з останнього на користь позивачки підлягають стягненню 192 грн 80 коп. в рахунок витрат на правову допомогу, що разом зі стягнутою судом сумою судового збору в 26 грн складе загальну суму 218 грн 80 коп.

На підставі викладеного рішення суду в частині розподілу судових витрат відносно відповідача ОСОБА_2 слід змінити у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Підстав для перерозподілу витрат в суді апеляційної інстанції немає .

Керуючись статтями 365, 367-369, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Групп» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19 листопада 2021 року в частині стягнення судових витрат та витрат на правову допомогу з ОСОБА_2 змінити, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 218 грн 80 коп. витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору та наданням правової допомоги у суді першої інстанції.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді С. Ю. Колосовський О. В. Локтіонова