КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4154/21
Провадження № 2/552/50/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.01.2022 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі - Сороці Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:

03.08.2021 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про зняття арешту з майна. В позовній заяві вказувала на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру було нею набуте на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №237 від 18.07.2019 року. В липні 2021 року вона дізналася, що дана квартира перебуває під арештом. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №231698417 від 09.11.2020 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , Київським відділом державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданий 29.07.2008 року, особа, майно якої обтяжується - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент виникнення даних кредитних зобов`язань квартира за адресою: АДРЕСА_2 не перебувала в іпотеці та не належала їй. В зв`язку з чим просила суд зобов`язати Київський відділ державної виконавчої служби у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) зняти арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_2 , який було накладено в межах виконавчого провадження на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданий 29.07.2008 року.

03.08.2021 року судом відкрито спрощене провадження по справі.

05.10.2021 року Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) надав суду відзив на позовну заяву, в якому просили суд залишити позовну заяву ОСОБА_1 від 30.07.2021 року без задоволення.

05.10.2021 року ухвалою суду було залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль».

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її адвокат Жовницька В.І. не з`явилися, попередньо надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити.

Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) в судове засідання свого представника не направив, просили справу проводити за їх відсутності, в задоволенні позову просили відмовити.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Третя особа АТ «Райффазен Банк Аваль» в судове засідання свого представника не направила, попередньо надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися в судове засідання.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

За змістом ч. 1 ст.316, ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК Україниправом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру було нею набуте на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №237 від 18.07.2019 року.

Крім того, судом встановлено, що на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми) перебувало виконавче провадження №8158188 з примусового виконання судового наказу №2н-360/08 від 23.05.2008 року, виданого Київським районним судом м.Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в розмірі 34291,78 грн. та судових витрат в сумі 188,00 грн., а всього 34479,78 грн.

09.07.2008 року державним виконавцем, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №231698417 від 09.11.2020 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , Київським відділом державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданий 29.07.2008 року, особа, майно якої обтяжується - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13.03.2009 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

В своєму рішенні від 23 січня 2014 року по справі «East/West Alliance Limited» проти України»(остаточне 02/06/2014) Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Також з матеріалів справи вбачається, що на момент виникнення вищевказаних кредитних зобов`язань квартира АДРЕСА_1 не перебувала в іпотеці та не належала позивачеві.

Враховуючи те, що станом на день розгляду справи виконавчі провадження не перебувають на виконанні у ВДВС у зв`язку із поверненням їх стягувачеві, державний виконавець не вправі вчиняти будь-які дії щодо них, в тому числі закривати виконавче провадження і на цій підставі знімати арешт з майна, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , який було накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.07.2008 року, в межах виконавчого провадження №8158188.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), , юридична адреса: м.Полтава, вул.Ватутіна, 29.

Третя особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа - АТ «Райффайзен Банк Аваль», юридична адреса: м.Київ, вул.Лєскова,9.

Повний текст рішення виготовлено 13.01.2022 року.

Головуючий суддя Т.В.Турченко