ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3122/21 Номер провадження 22-ц/814/1407/22Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н.І. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.

секретар Коротун І.В..,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

У лютому 2022 року позивачем подано заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів заяви вказував, що предметом спору у справі є визначення права на спільне сумісне майно позивача і відповідача, а саме стаціонарну тимчасову споруду - торгівельний павільйон, який розміщено на території ринку «Південний», площа Слави у м. Полтава.

Після розірвання шлюбу відповідач не надає доступ до торгівельного павільйону, який є основним джерелом доходу позивача.

Заявник вказує, що такі дії з боку відповідача позбавляють його єдиного джерела доходу та можливості забезпечення коштами для придбання ліків та проходження курсу лікування, оскільки він має групу інвалідності.

Просв суд вжити заходів забезпечення позову шляхом надання доступу до стаціонарної тимчасової споруди торгівельного павільйону, який розміщено на території ринку «Південний», площа Слави у м. Полтава та встановити порядок користування павільйоном по черзі із відповідачем по одному місяцю.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2022 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Забезпечено позов ОСОБА_2 шляхом надання доступу ОСОБА_2 до стаціонарної тимчасової споруди торгівельного павільйону, який розміщено на території ринку «Південний», площа Слави у м. Полтава та встановлено порядок користування павільйоном по черзі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по одному місяцю до набрання рішення суду у справі законної сили.

З ухвалою місцевого суду не погодилась відповідач, подавши апеляційну скаргу на вказане судове рішення,в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволення заяви про забезпечення позову.

У доводах апеляційних скарг вказує, що місцевим судом не взято до уваги той факт, що у спірному торгівельному павільйоні відповідач ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність як фізична-особа підприємець, а отже застосування заходів забезпечення позову, заявлених позивачем є прямою перешкодою її господарській діяльності.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 4 частини першої статті 376 ЦПК України).

Задовольняючи заяву про забезпечення позову місцевий суд дійшов висновку про те, що заявником належним чином доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити в подальшому виконання судового рішення, або зробити його неможливим, та вважав достатнім та обґрунтованим вжиття забезпечення у вигляді надання доступу ОСОБА_2 до спірного торгівельного павільйону, та встановлення порядок користування цим павільйоном.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком місцевого суду.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19), співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична-особа підприємець, згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Основним видом економічної діяльності є роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами.

Паспорт прив`язки стаціонарної тимчасової споруди торгівельного павільйону на території ринку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на площі Слави виготовлений на замовлення ФОП ОСОБА_1 .,

Крім того, згідно договору користування торгівельним місцем від 01.01.2022 року укладеним між ТОВ «ПСП 10» та підприємцем ОСОБА_1 , остання прийняла у тимчасове користування торгівельне місце № НОМЕР_1 площею 27 кв.м. на ринку «Південний» за адресою: АДРЕСА_1 для здійснення роздрібної та оптової торгівлі, з відповідним обов`язком внесення орендної плати.

Отже, колегія суддів звертає увагу, що звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову ОСОБА_2 на надав належних та допустимих доказів користування чи утримання ним спірного майна, а отже не обґрунтував належним необхідності забезпечення позову саме шляхом надання доступу до спірного приміщення.

Тобто, підстави, якими заявник обґрунтовував свої вимоги у заяві про забезпечення позову, не були ним підтвердженими.

Вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції та належним чином не були перевірені.

Крім того, колегія суддів зазначає, що встановивши порядок користування спірним майном місцевий суд фактично вирішив спір про право, що є недопустимим при розгляді питання забезпечення позову.

Отже, з наведеного слідує, що ухвала місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.367, 368,369, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2022 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов