У Х В А Л А

щодо прийняття позовної заяви

06.01.2022 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду

Вінницької області Шепель К.А.,

ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" про порушення статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" та стягнення шкоди на підставі цієї статті, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 22 грудня 2021 року звертається до суду з цією позовною заявою, в якій просить

- визнати, що відповідач на протязі трьох років відмовляється визнавати факт укладання оригіналу письмового договору від 1 січня 2019 року;

- визнати, що договір підлягає обов`язковому виконанню обома сторонами;

- визнати, що споживач повністю виконує умови укладеного письмового договору, а відповідач не визнає факту укладання договору;

- визнати, що відповідач навмисне вводить суд в оману, стверджуючи, що споживач приєднався до умов іншого договору від 1 січня 2019 року, ніж той, який був укладений 1 січня 2019 року,

- а також просить стягнути з відповідача 1000000 гривень.

До позовної заяви додає копії : договору про постачання електричної енергії споживачу від 1 січня 2019 року; додатку №2 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та ухвали Жмеринського міськрайонного суду від 12 жовтня 2021 року.

Ухвалою судді від 28 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачеві наданий строк три дні з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Суддею, з посиланням на вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 квітня 1996 року Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів, вказувалось на необхідність відповідності позовної заяви про захист прав споживачів вимогам статті 119 ЦПК (сьогодні це стаття 175 ЦПК) щодо форми й змісту позовної заяви, зокрема, містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов.

Ухвалою констатувалось, що позивачем не вказаний спосіб захисту суб`єктивних цивільних прав, тобто закріплені законом матеріально-правові засоби примусового характеру, за допомогою яких провадиться відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Також відсутнє посилання на конкретні докази, якими підтверджуються конкретні обставини.

Суддею наголошувалось на необхідість вказати природу шкоди у 1 млн грн, які позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

Позивачеві було роз`яснено, що якщо він відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 ЦПК України, позовна заява буде вважатись поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

5 січня 2022 року до суду надійшла позовна заяву у новій редакції, в якій позивач просить :

- визнати відсутність в законодавстві України положення про можливість укладання одночасно двох договорів з однаковою датою та предмета, але з різними умовами та підписами;

- визнати, що на судових засіданням ТОВ "Енера Вінниця" навмисне вводить в оману суд, стверджуючи про відсутність укладення письмового договору від 1 січня 2019 року;

- визнати, що умови письмового договору та примірника договору, підписи у них відрізняються;

- визнати, що копія оригіналу договору, а саме пунктів 13.1, 13.3, 13.4, 13.9 підлягають обов`язковому виконанню сторонами договору;

- визнати, шо письмовий договір, укладений між сторонами, не набрав чинності, а його умови не почали виконуватись;

- стягнути з ТОВ "Енера Вінниця" на користь позивача 48982,32 грн матеріальної шкоди, зазначеної товариством як сума заборгованості за порушення умов договору, який не набрав чинності;

- стягнути з ТОВ "Енера Вінниця" на користь позивача 1 млн грн за відключення від електропостачання.

Ознайомившись з позовною заявою у новій редакції у світлі вимог ухвали від 28 грудня 2021 року, вважаю, що позивачем не в повній мірі виконані вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху, а тому його позов слід вважати неподаним та йому повернути з огляду на таке.

У цій позовній заяві, як видно з її змісту, не містяться вимоги, які були викладені у попередній. Але не це головне, оскільки нове викладення позовних вимог може бути способом усунення недоліків попередньої позовної заяви. В першій заяві як докази вказані номери інших справ, спосіб захисту - вимоги закону "Про ринок електроенергії", стаття 640 ЦК України, а в оновленій заяві - пропозиція, судовий наказ, заявка на відключення, примірник та копія договорів, спосіб захисту - пункт 5 частини першої статті 4, пункт 4 частини третьої статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів", пункт 5 частини першої статті 58 Закону України "Про ринок електроенергії".

Вважаю, що позивачем так ї не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Зміст позовних вимог не викладений у спосіб, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу та ґрунтується на законі.

Так, статтею 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів, право на застосування яких виникає у потерпілої особи у разі порушення її цивільного права чи інтересу та застосовуються в залежності від характеру порушення її права чи інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За наведеними положеннями предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17.

Позивач же просить визнати відсутність у законодавстві України певних положень, що відповідач на інших судових засіданнях вводить суд в оману, визнати факт наявності різних підписів у договорах, що договори підлягають виконанню - тобто позивачем у позовній заяві не викладений конкретний спосіб захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право у контексті положень статті 16 ЦК України.

В резолютивній частині позовної заяви так і не розписано, що таке 1 млн грн, яка це шкода і з яких міркувань виходив позивач, виставляючи таку суму, і якиими доказами це підтверджується.

Необхідність конкретизації позовних вимог та їх обґрунтування обумовлена тим, що відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Пунктом 6 позовної заяви у новій редакції позивач просить витребувати з Жмеринського міськрайонного суду певні справи, вказуючи їх номери.

Між тим, за правилами частин першої та другої статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідно до частини 1 статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Процесуальною формою вияву ініціативи заінтересованої особи у забезпеченні доказів є відповідна заява, яка повинна відповідати вимогам, викладеним в статті 117 ЦПК України.

Статтею 183 ЦПК України визначено загальні вимоги до форми та змісту заяви, клопотання.

Отже, аналізуючи вищезазначене, слід прийти до висновку, що за правилами статей 84, 117, 183 ЦПК України заява (клопотання) про витребування доказів (забезпечення доказів) повинні викладатися в письмовій формі, з дотриманням вимог до форми та змісту заяви (клопотання), в окремо поданій заяві, а не відображатися безпосередньо в змісті позовних вимог (в резолютивній частині позову), що фактично суперечить вимогам статті 175 ЦПК України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За правилами частини 3 статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень частин п`ятої та шостої статті 185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

За змістом частини 7 статті 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись статтями 175, 185 ЦПК України, статтею 16 ЦК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" про порушення статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" та стягнення шкоди на підставі цієї статті - вважати неподаною та повернути позивачеві.

На ухвалу може бути подана апеляція до Вінницького Апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ