Справа № 522/5639/22-Е
Провадження № 2/522/3638/22
УХВАЛА

19 травня 2022 року Суддя Приморського районного суду міста Одеси Шенцева О.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючої судді та заяву судді Шенцевої Ольги Петрівни про самовідвід по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, Миколаївської обласної прокуратури, Територіального управління Державного бюро розслідувань розташоване у місті Миколаєві, Офісу Генерального прокурора, Держави України в особі Державної казначейської служби України про стягнення шкоди, зобов`язання вчини ти певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

16.05.2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, Миколаївської обласної прокуратури, Територіального управління Державного бюро розслідувань розташоване у місті Миколаєві, Офісу Генерального прокурора, Держави України в особі Державної казначейської служби України про стягнення шкоди, зобов`язання вчини ти певні дії.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2022 року справа надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Шенцевої О.П.

17.05.2022 року від позивача до суду надійшла заява про відвід головуючої по справі судді Шенцевій О.П., яка обґрунтована тим, що дії судді по розгляду справи викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості, а саме суддя розглядала справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, визнання права власності.

Ознайомившись з заявою про відвід, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлено відводу, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Як вбачається, підставою для відводу судді є те, що суддя брала участь у справі 522/18467/16. На думку заявника, вищевказане викликає сумніви щодо неупередженості судді, але суд вважає, що наведені заявником обставини не є підставою для відводу в силу положень ст. 36 ЦПК України, а тому відсутні передбачені законом підстави для задоволення заяви про відвід.

Вивчивши заяву ОСОБА_1 про відвід, суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу.

Вивчивши матеріали справи, головуюча суддя вважає за необхідне заявити собі самовідвід, з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді вказаної справи.

У відповідності до ст. 39 ЦПК України, із підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно до ч.1 ст.40 ЦПК України, питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу (ч. 9 ст. 40 ЦПК України).

Підстави для відводу (самовідводу) суддя встановлені ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Зокрема, ч.1 ст. 37 ЦПК України, встановлено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

З аналізу вказаних норм чинного законодавства України вбачається, що Законом передбачено недопустимість участі судді в розгляді справи, у разі існування обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Перевіривши матеріали справи, вважаю за необхідне заявити самовідвід за наступних підстав.

Суддя Шенцева О.П. брала участь у справі № 522/18467/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, визнання права власності, за наслідками розглядом якої, 12 вересня 2017 року було постановлено рішення про задоволення позову. Предметом розгляду справи 522/18467/16, було визнання недійсним та скасувати Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля реєстраційний номер НОМЕР_1 марки HUMMER модель Н3 , а також визнання права власності на вказаний автомобіль.

Предметом розгляду справи № 522/5639/22-Е є стягнення шкоди та зобов`язання повернути автомобіль реєстраційний номер НОМЕР_1 марки HUMMER модель Н3.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Враховуючи викладене та у зв`язку з тим, що суддя брала участь у розгляді справ, де стороною по справі був ОСОБА_1 , вважаю за необхідне і за доцільне з метою дотримання балансу інтересів між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів сторін і цілями, для досягнення яких буде спрямоване рішення по даній справі, а також з метою запобігання у подальшому сумнівів і нарікань у об`єктивності і неупередженості головуючого в очах суспільства та з інших підстав, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36, ст. 39 ЦПК України заявити по даній цивільній справі самовідвід, щоб виключити будь-які сумніви щодо безсторонності судді.

Під час прийняття рішення про самовідвід по вищевказаній цивільній справі, суд також приймає до уваги положення ст.3 Європейського статуту судді, яка передбачає, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений.

Частиною першою статті 41 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 14, 36, 39, 40, 258-260 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючої судді по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, Миколаївської обласної прокуратури, Територіального управління Державного бюро розслідувань розташоване у місті Миколаєві, Офісу Генерального прокурора, Держави України в особі Державної казначейської служби України про стягнення шкоди, зобов`язання вчини ти певні дії - відхилити.

Заявити собі - судді Приморського районного суду м. Одеси Шенцевій О.П. самовідвід від участі як головуючого по цивільній справі № 522/5639/22-Е, провадження 2/522/3638/22 за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, Миколаївської обласної прокуратури, Територіального управління Державного бюро розслідувань розташоване у місті Миколаєві, Офісу Генерального прокурора, Держави України в особі Державної казначейської служби України про стягнення шкоди, зобов`язання вчини ти певні дії.

Матеріали справи передати до канцелярії суду для визначення головуючого судді у порядку встановленому ч.3 ст.14 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя

19.05.2022