печерський районний суд міста києва
18 травня 2022 року Печерський районний суд м. Києва
суддя Волкова С.Я.
секретар судового засідання Топал А.І.,
учасники справи:
відповідач: ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про порушення авторського права та стягнення компенсації,
У березні 2021 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 480 000,00 грн компенсації за порушення майнових авторських прав. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що у травні 2018 р. нею було зафіксовано факти використання відповідачем в якості ілюстрації до оголошень про продаж товарів на ресурсах: ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 видозміненої графічної форми твору « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що є частиною твору «ІНФОРМАЦІЯ_4 » (« ІНФОРМАЦІЯ_4 »). Дозвіл на використання об`єкта авторського права відповідач не отримала, авторську винагороду від прибутку не нарахувала, назви об`єктів авторства, вихідні дані та ім`я автора не зазначила.
Ухвалою від 06.04.2021 р. у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження.
Повідомленням суду від 06.04.2021 р. учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки.
Згідно частини першої статті 174 ЦПК України, що регулює питання видів та змісту заява про суті справи, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Означене є правом учасників справи.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.
Згідно статті 437 ЦК України авторське право виникає з моменту створення твору. Особа, яка має авторське право, для сповіщення про свої права може використовувати спеціальний знак, встановлений законом.
Згідно статті 440 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору: право перешкоджати неправомірному використанню і твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.
Згідно частини першої статті 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора належить виключне право на використання твору, а також виключне право надавати дозвіл на використання твору іншими особами.
Згідно частини першої статті 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл з використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору.
Відповідно до статті 441 ЦК України використанням твору є відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі, а також продаж. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є автором твору «ІНФОРМАЦІЯ_4» («ІНФОРМАЦІЯ_4»), що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір № НОМЕР_1 , зареєстрованого Державною службою інтелектуальної власності України 29.12.2014 р.
За висновком експерта ОСОБА_3 № 31-01 від 12.04.2019 р. за результатами судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності, об`єктом дослідження якого були: твір « ІНФОРМАЦІЯ_5 з елементами української символіки « ІНФОРМАЦІЯ_4 », складові частини збірки творів під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4»: Прапорці 08 х 12 мм, Прапори 16 х 24 мм, Щити та тризуби 6 х 9 мм, 11 х 16 мм, 12 х 18 мм, 22 х 32 мм, Сердечки 13 х 14 мм, 14 х 15 мм, ОСОБА_4 , підвіски, сережки 10 х 10 мм, 16 х 16 мм, 18 х 18 мм, 18 х 25 мм, 24 х 36 мм, і на вирішення якого були поставлені питання: чи є складові частини збірки творів «ІНФОРМАЦІЯ_4 » («ІНФОРМАЦІЯ_4») об`єктами інтелектуальної власності автора ОСОБА_1 , є окремими частинами твору, які можуть використовуватися самостійно, а саме: Значки у формі Прапорця 8 х 12 мм, Значки у формі Прапора 16 х 24 мм, значки у формі Щита з тризубцем 6 х 9 мм, 1 х 16 мм, 12 х 18 мм, 22 х 32 мм, Значки у формі Сердечка 13 х 14 мм та 14 х 15 мм, ОСОБА_4 , підвіски 18 х 18 мм, 18 х 25 мм, Сережки 18 х 18 мм, Власна назва згідно каталогу реєстрації: 04.5 - «ІНФОРМАЦІЯ_8»; чи є твір під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 » («ІНФОРМАЦІЯ_4») оригінальним та таким, що створений творчою працею автора ОСОБА_1 , твір під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 » є оригінальним та таким, що створений творчою працею автора ОСОБА_1 .
Експерт у висновку № 31-01 від 12.04.2019 р. зазначив, що твір підлягає охороні незалежно від його культурного або утилітарного призначення. Це питання набуває особливої цікавості щодо творів мистецтва або прикладних наук, що використовується у торгівлі або промисловості. Факт того, що рисунок або інший художній твір були виконані для задоволення потреб промисловості або торгівлі не позбавляє їх правової охорони авторським правом, та експерт зазначив, що, виходячи із наданих на дослідження матеріалів, очевидно, що об`єкти, які містяться на зображеннях збірки творів і які є її складовими: за матеріалами - виготовлені з металу; за технікою виконання - вкриті/емаллю мають позолоту, хромування, нікелювання або покриття силіконовим композитом; за функціональними ознаками їх використання є прикрасами та нагрудними значками; за своєю видовою належністю є творами ужиткового мистецтва; щодо наявності об`єктивної форми усі складові частини збірки творів мають об`єктивну форму свого існування, та у висновку зазначив, що правова охорона розповсюджується не тільки на увесь твір, а також на його окремі частини, якщо вони відповідають умовам охороноздатності. При дослідженні складових частин збірки творів експертом зроблено висновок, що до неї входять як об`єкти авторського права, так і об`єкти, які не підлягають авторсько-правовій охороні. Між тим окремі складові частини збірки творів під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4» та власні назви деяких з них є об`єктами авторського права (авторства ОСОБА_1 ), які можуть використовуватись самостійно, а саме: Значки Частини 2 Збірки: «ІНФОРМАЦІЯ_7», що містить наступний опис: ІНФОРМАЦІЯ_7, оригінальна авторська конфігурація значка у виді фігурного прапору (дві догуподібні смужки жовтого та блакитного кольору, розділені горизонтальною золотистою перетинкою та вертикальною перетинкою між емалями) на короткому флагштоку, що містить золотавий Тризубець. Творчий елемент (нюанс) - це фігурний прапор із золотистим обрамленням, є об`єктом авторського права (Частина 2 Дослідження складових частин «ІНФОРМАЦІЯ_4», що є додаток до висновку експерта).
Надані позивачем докази свідчать про те, що відповідачем ОСОБА_2 у соціальних мережах: ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 в якості ілюстрації до оголошень про продаж товарів здійснено недозволене використання видозміненої графічної форми твору « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що є частиною твору «ІНФОРМАЦІЯ_4 » («ІНФОРМАЦІЯ_4»).
Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про авторське право та суміжні права» договори про передачу прав на використання творів укладаються у письмовій формі.
Згідно частини першої статті 32 вказаного Закону автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених статтями 21-25 цього Закону.
Враховуючи наведене, відсутність у відповідача, як особи що використовує та здійснює багаторазове відтворення через соціальні мережі видозміненої графічної форми твору « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що є частиною твору «ІНФОРМАЦІЯ_4» («ІНФОРМАЦІЯ_4»), створеного ОСОБА_1 та є об`єктом її авторського права, суд дійшов висновку, що такі дії відповідача порушують матеріальні авторські права останньої.
Відповідно до статті 445 ЦК України автор має право на плату за використання свого твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.
Згідно з частиною другою статті 33 Закону України «Про авторське право та суміжні права» договір про передачу прав на використання творів вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов (строку дії договору, способу використання твору, території, на яку поширюється передане право, розміру і порядку виплати авторської винагороди, а також інших умов, щодо яких за вимогою однієї зі сторін повинно бути досягнено згоди). Авторська винагорода визначається у договорі у виді відсотків від доходу отриманого від використання твору, або у вигляді фіксованої суми чи іншим чином. При цьому ставки авторської винагороди не можуть бути нижчими за мінімальні ставки, встановлені Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту «а» частини першої статті 50 Закону України «Про авторське право та суміжні права» порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 35 цього Закону та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.
Відповідно до частини першої статті 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права» за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції. При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об`єктів суміжних прав, використанні творів і об`єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створеній загрози неправомірного використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право: а) вимагати визнання та поновлення своїх прав, у тому числі забороняти дії, що порушують авторське право і (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення: б) звертатися до суду з позовом про поновлення порушених прав та (або) припинення дій, що порушують авторське право та (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення; в) подавати позови про відшкодування моральної (немайнової) шкоди: г) подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсації).
Згідно пункту «г» частини другої статті 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права» суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.
У пункті 42 Постанови Верховного Суду України № 5 від 04.06.2010 р. «Про застосування судами у справах про захист авторського права і суміжних прав» зазначено, що відповідно до пункту «г» частини першої статті 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права» суб`єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість збитків або стягнення доходу. При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб`єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об`єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об`єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об`єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо.
Суд з урахуванням викладених обставин, суті та мети порушення відповідачем авторських прав позивача, з урахуванням використання відповідачем в якості ілюстрації до оголошень про продаж товарів видозміненої графічної форми твору «ІНФОРМАЦІЯ_3», що є частиною твору «ІНФОРМАЦІЯ_4» («ІНФОРМАЦІЯ_4»), необхідності судового захисту, дійшов висновку, що авторські права позивача підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 480 000,00 грн компенсації. Із наданим позивачем розрахунком такої компенсації суд погодився; вказаний розрахунок відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростований.
На підставі статті 141 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави 4 800,00 грн судового збору.
Керуючись статтями 41, 54, 55 Конституції України, статтями 3, 15, 201, 423, 424, 426, 431, 432, 438, 439, 440, 441, 442 ЦК України, статтями 1, 7, 8, 9, 11, 14, 15, 17, 50, 51, 52 Закону України «Про авторські і суміжні права», статтями 1-23, 76-81, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 280-282, 352, 353, 355 ЦПК України, суд
Позов - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 480 000,00 грн компенсації за порушення майнових авторських прав.
Стягнути з Державної казначейської служби України в дохід держави 3 015,00 грн судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 4 800,00 грн судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).
Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).
Суддя Волкова С.Я.