РІШЕННЯ

іменем України

23 травня 2022 рокуСправа №451/109/22
Провадження № 2/451/232/22

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Радехів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

встановив:

31 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В позовній заяві зазначає, що рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 07 серпня 2020 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. У шлюбі у них народилися двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (на день звернення до суду є повнолітньою) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до рішення Радехівського районного суду Львівської області від 12.03.2020 (справа № 451/707/19) на дітей стягувалися аліменти в твердій грошовій сумі у розмір по 2000 гривень на дитину щомісячно.

Донька ОСОБА_5 є повнолітньою і навчається на першому курсі денної форми навчання економічного факультету першого (бакалаврського) рівня освіти Львівського національного університету імені І. Франка. За умовами договору №330 с/н е-12 вартість платної освітньої послуги на кожен навчальний рік становить 24942 гривні, а в сумі за весь період навчання становить - 99768 гривень. У даному випадку зрозуміло, що на утримання дитини ОСОБА_6 , окрім витрат за навчання, необхідні значні кошти. Такий рівень позивачка одна не зможе забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, отримує доходи, хоча і мінливі, з неофіційних джерел, на її думку зможе сплачувати аліменти у розмірі 1/3 від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину. Також, відповідно до сімейного законодавства, батьки рівні у своїх обов`язках щодо утримання дітей. Позивач свій обов`язок утримання виконує в повній мірі.

Просить ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_2 на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/3 від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення нею навчання у Львівському національному університеті імені І.Франка, але не довше, як до досягнення нею 23-х річного віку. Судові витрати просить покласти на відповідача по справі (а.с.3-5).

Позивач в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити (а.с.35).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив (а.с.39).

12 квітня 2022 року за вх.№2125 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву про стягнення аліментів. У відзиві відповідач частково заперечує щодо позовних вимог про стягнення аліментів та зазначає, що регулярно сплачує аліменти відповідно до рішення Радехівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2020 року. Крім того, за твердженням відповідача, він оплачував послуги репетиторів, які здійснювали підготовку ОСОБА_5 для вступу у вищий навчальний заклад, надає грошову допомогу дітям (крім аліментів). На думку відповідача позивачка має постійне місце праці, достатній рівень доходу, який дає змогу оплачувати навчання дочки.

Також відповідач стверджує, що постійного місця праці не має, а має нерегулярні підробітки, у зв`язку із поганим станом здоров`я. У 2009 році відповідач переніс значні опіки, після чого й на цей час потребує лікування. 02 грудня 2021 року на підставі рішення Радехівського районного суду Львівської області за позивачем визнано право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 . І хоча це є їхнє спільне майно, проте комунальні послуги позивач за цією адресою не сплачує та ніколи не сплачувала. Відповідно відповідач несе тягар утримання спільного майна. Крім того, на утриманні відповідача перебувають батьки пенсійного віку, розмір пенсії яких не дозволяє повноцінного життя (пенсія матері 2050 грн, вітчима 2700 грн), що спричинює витрати відповідача на їх утримання, особливо враховуючи необхідність проведення операції вітчиму, пов`язаної з захворюванням очей, вартість якої сягає 40000 грн.

Відповідач вважає, що позивач не надала суду як доказів, які б підтверджували той факт, що у зв`язку з навчанням доньки потребує матеріальної допомоги, так і доказів, які свідчили б, що відповідач має змогу таку допомогу надавати. Звертає увагу на те, що з 2020 року і по даний час навчання в університеті дистанційне, а тому у зв`язку із навчальним процесом вона не несла витрат, окрім вартості навчання згідно договору.

Просить суд прийняти відзив та врахувати наведені в ньому доводи при ухваленні рішення. Також просить врахувати, що може сплачувати аліменти в розмірі 1/6 від всіх видів заробітку (доходу) (а.с.17-19).

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , виданого повторно 27 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області (а.с.6).

З копії довідки №7А від 03.09.2021, констатовано, що ОСОБА_3 є студенткою першого курсу денної форми навчання економічного факультету першого (бакалаврського) рівня освіти та закінчує навчання 30 червня 2025 року (а.с.7).

Згідно з копіями Договору про надання платної послуги для підготовки здобувачів вищої освіти №330 с/н е-12с та Договору про навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка №330 ст/н е-12с, укладеними між Львівським національним університетом імені Івана Франка та ОСОБА_1 , встановлено, що предметом вказаних договорів є надання ОСОБА_3 освітньої послуги для здобуття вищої освіти за освітнім рівнем «Бакалавр», спеціальність 051 «Економіка/Бізнес-економіка», денна форма навчання, строк навчання 3 роки 10 місяців. Вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 99768 гривень, а за кожен навчальний рік 24942 гривні (а.с.8-8 зворот, 9-9 зворот).

Разом з тим, згідно із копією Виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого видно, що ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні з 25.05.2009 до 10.07.2009, повний діагноз: опік окропом І-ІІ-ІІІа-ІІІб ст., 59 % (4 %), п.ч., голови, шиї, тулуба, обох верхніх та нижніх кінцівок (а.с.21-22).

На підтвердження розміру витрат відповідач подав суду копії квитанцій (а.с.24-30), однак з таких не можливо встановити ні платника, ні найменування послуг, за які здійснено відповідні оплати, ні дати проведення оплати, оскільки такі нечитабельні, а відтак відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України не є належним доказом у справі.

Також суд не може прийняти до уваги доказ, який за твердженням відповідача підтверджує відсутність заборгованості по аліментах (а.с.20), оскільки зі змісту такого не можливо встановити, що це за документ (не містить ні назви, ні підпису посадової особи), як не можливо встановити чи має зазначена в ньому інформація відношення до предмета доказування в цій справі (в такому хоча й зазначаються місяці календарного року та навпроти певні суми, проте що це за суми, ким, кому та за що сплачені не зазначено), а тому вказаний доказ не береться судом до уваги, бо в розумінні статей 77 та 78 ЦПК України не є належним та допустим.

Родинні відносини та факт того, що батьки відповідача є пенсіонерами підтверджується такими документами: копією пенсійного посвідчення ОСОБА_7 , серії НОМЕР_3 , та копією пенсійного посвідчення ОСОБА_8 , серії НОМЕР_4 (а.с.31); копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , серії НОМЕР_5 від 06 серпня 1979 року (а.с.32); копією свідоцтва про одруження ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , серії НОМЕР_6 від 30 січня 2001 року (а.с.32).

За тверджень відповідача його мати отримує пенсію 2050 грн, вітчим 2700 грн., проте документів, які б підтверджували розмір пенсійних виплат суду не подано.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано, що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України» на 2022 рік прожитковий мінімум становить для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що заявлений відповідачем загальний дохід його батьків на місяць становить більше, ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, а інших доказів, які б підтверджували те, що батьки відповідача у справі потребують матеріальну допомогу та він таку їм надає суду не подано.

Щодо консультативного висновку офтальмолога від 07.04.2022, то такий також не може бути належним доказом у справі, оскільки в ньому міститься лише інформація про те, що ОСОБА_8 проходив огляд у офтальмолога та отримав певні рекомендації від лікаря, проте з такого не вбачається вартість операції та не підтверджується те, чи така операція проводилася, чи тільки має поводитися, як не підтверджує того, що платником операції є саме відповідач у справі (а.с.33).

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Як визначено ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За правилами ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У п.20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року «Про застосування окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже в розумінні ст.199 СК України обов`язок утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, покладено на обох батьків.

Згідно із ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного кодексу України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що дочка навчається і потребує матеріальної допомоги (а.с.7-9 зворот), а відповідач хоча офіційно не працює, проте не заперечив того, що має нерегулярні дохід та може сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) (а.с.17-19).

Норми частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Таким чином, з врахуванням даних про нерегулярні доходи відповідача, його стан здоров`я та наявність рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 2000 гривень щомісячно, беручи до уваги загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати, суд вважає, що розмір аліментів, які позивачка просить стягувати із відповідача на утримання дочки, яка продовжує навчання, є завищеним.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд робить висновки про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки на час навчання в розмірі 1/5 частини його доходу щомісячно, починаючи з 31 січня 2022 року до закінчення дочкою навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, що буде відповідати інтересам дочки, обставинам справи і вимогам закону.

Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), суд робить висновки про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

Інші доводи учасників справи на висновки суду не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дітей, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів.

Також, у свою чергу, при наявності у відповідача доказів щодо погіршення стану його здоров`я, а також документального підтвердження зміни свого матеріального становища, він не позбавлений у майбутньому заявити вимогу про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,258-259,263-265,279,430 ЦПК України та ст.ст.180,182,199,200 Сімейного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання повнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 31 січня 2022 року до закінчення нею навчання 30.06.2025 року, але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок до спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України; отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; р/р UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлене в нарадчій кімнаті 23 травня 2022 року.