Справа № 194/532/22
Номер провадження № 2/194/335/22
УХВАЛА

про залишення без руху

18 травня 2022 року м.Тернівка

Суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області Корягін В.О., при прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» про визнання незаконним та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» про визнання незаконним та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Просить визнати незаконним та скасувати п. 1, п.п. 1 п. 2 наказу КП «ТЖКП» № 36-вир. від 17 січня 2022 року «Про упорядкування структури підприємства, скорочення штатних працівників підприємства»; визнати незаконним та скасувати наказ КП «ТЖКП» №140-к від 18 квітня 2022 року про її звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України; зобов`язати КП «ТЖКП» поновити її на посаді начальника юридичного відділу КП «ТЖКП»; стягнути з КП «ТЖКП» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21 квітня 2022 року до дня ухвалення рішення по справі; стягнути з КП «ТЖКП» на її користь моральну шкоду у розмірі 150000,00 грн.; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення її на роботі; стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі зазначеного, пред`явлена заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 177 ЦПК України з наступних підстав.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII з пункту 1 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» виключено слова «за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин».

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 дійшла висновку, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05 травня 2020 року по справі № 243/9533/17, від 31 липня 2020 року по справі № 243/9229/17.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 24 лютого 2021 року по справі № 136/171/19 дійшов висновку, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Отже, позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору лише щодо її позовних вимог про поновлення на роботі.

Щодо визнання незаконним та скасування п. 1, п.п. 1 п. 2 наказу КП «ТЖКП» № 36-вир. від 17 січня 2022 року «Про упорядкування структури підприємства, скорочення штатних працівників підприємства», наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди від сплати судового збору позивач ОСОБА_1 не звільняється.

Отже, позивачем при зверненні до суду з позовною заявою не сплачено судовий збір за вимогу немайнового та майнового характеру, а саме: визнання незаконним та скасування п. 1, п.п. 1 п. 2 наказу КП «ТЖКП» № 36-вир. від 17 січня 2022 року «Про упорядкування структури підприємства, скорочення штатних працівників підприємства», наказу про звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Верховний Суд у своїй постанові від 28.11.2018 р. по справі N 761/11472/15ц (касаційне провадження N 61-23674св18) зазначив, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою і судовий збір підлягає сплаті, як за вимогою майнового характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно ч.1 ст. 4 закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2481,00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем заявлено вимоги, одна з яких про стягнення з КП «ТЖКП» на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 21 квітня 2022 року до дня ухвалення рішення по справі. Водночас не відображено відповідної загальної суми середнього заробітку.

Позивачем не сплачено судовий збір за дві вимоги немайнового характеру (визнання незаконним та скасування п. 1, п.п. 1 п. 2 наказу КП «ТЖКП» № 36-вир. від 17 січня 2022 року «Про упорядкування структури підприємства, скорочення штатних працівників підприємства», наказу про звільнення), а тому їй слід сплатити судовий збір у розмірі 1984,80 грн. на рахунок Тернівського міського суду Дніпропетровської області: ГУК у Днніпропетровській обл. м. Тернівка, Код за , Рахунок отримувача:UA0004589, Код класифікації доходів бюджету 22030101, Банк отримувача ( МФО) 899998., та надати докази доплати суловго збору на адресу Тернівського міського суду Дніпропетровської області.

Також, позивачем не сплачено судовий збір за дві вимоги майнового характеру (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди), а тому їй слід сплатити судовий збір у розмірі 1814,40 грн. на рахунок Тернівського міського суду Дніпропетровської області: ГУК у Днніпропетровській обл. м. Тернівка, Код за , Рахунок отримувача:UA0004589, Код класифікації доходів бюджету 22030101, Банк отримувача ( МФО) 899998., та надати докази доплати суловго збору на адресу Тернівського міського суду Дніпропетровської області.

Крім того, позивач в додатках до позовної заяви зазначає копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю, яке до позову не надає, але надає посвідчення адвоката України, про яке не зазначає в додатках; зазначає копію лікарняного від 02.02.2022 року, яке до позову не надає, але надає копії лікарняних від 09.01.2022 року, 24.01.2022 року, 28.01.2022 року, про які не зазначає в додатках; не зазначає в додатках про рішення Тернівської міської ради від 25.02.2022 року № 310-12/VIII, яке надала до позову.

Отже, зазначену позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

На підстави викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» про визнання незаконним та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки позовної заяви в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали позивачу.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання ухвали позовна заява буде вважатися неподаною та повернута, що не є перешкодою для повторного звернення до суду після усунення обставин, які стали підставою для її повернення.

Ухвала в частині визначення розміру судових витрат може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.О. Корягін