ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2029/22 Справа № 210/2094/18 Суддя у 1-й інстанції - Хлистуненко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 210/2094/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Остапенко В.О.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Чубіна А.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція», Металургійний районний відділ державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області Криворізького міського управління юстиції, у теперішній час Металургійний відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року, яке ухвалено суддею Хлистуненко О.В. в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 09 липня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція», Металургійного районного відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області Криворізького міського управління юстиції, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк», «Фінансова компанія «Омега фактор» про визнання недійсними прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 15 березня 2015 року від громадянина ОСОБА_4 , який представився довіреною особою відповідача у справі ОСОБА_3 , вона отримала усне повідомлення про те, що 19.03.2012 року в приміщенні Дзержинського ВДВС Криворізького МУЮ за адресою вул. 22 Партз`їзду, буд. 41 в м. Кривому Розі Дніпропетровською філією ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» було проведено прилюдні торги по реалізації нерухомого майна, яке належить позивачу на праві власності, а саме 3-кімнатної квартири по АДРЕСА_1 , яке складається: з житлової загальною площі 76,77 кв.м, жилої площі 48,2 кв.м.(лот № 5)

Початкова ціна реалізації зазначеного вище майна становила 141 813 без ПДВ.

Кінцева ціна реалізації склала 141 820 грн., переможцем торгів було визнано ОСОБА_3 , про що зазначено в протоколі прилюдних торгів № 088049/12/15 від 19.03.2012 року.

Позивач зазначає, що будь-яких повідомлень про проведення прилюдних торгів вона не отримувала.

Позивач вважає, що результати прилюдних торгів, акт про проведення прилюдних торгів з продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 та видане на їх підставі свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів є недійсними з огляду на допущені при їх проведенні численні порушення діючого законодавства.

Всупереч нормам Закону України «Про іпотеку», початкова ціна продажу домоволодіння, яке було предметом іпотеки рішенням суду не встановлювалася, з нею, як іпотекодавцем, іпотекодержатель її не погоджував. Про проведення експертної оцінки майна її повідомлено не було, жоден експерт не здійснював огляд квартири з метою його оцінки.

Тобто, початкова ціна продажу належної їй квартири на прилюдних торгах була визначена з порушенням п.1.4. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 68/5 від 27.10.1999 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 р. за № 745/4038 та ч.2 ст.43 Закону України «Про іпотеку».

Всупереч положенням ч.3,5 ст.43 ЗУ «Про іпотеку» публікації про проведення прилюдних торгів квартири не проводились і про день, час і місце проведення прилюдних торгів вона не сповіщалась.

За правилами проведення прилюдних торгів, передбачених Тимчасовим положенням, спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою, та інші відомості. Визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним суб`єктом оціночної діяльності.

Тобто, на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних прилюдних торгів, для визначення вартості об`єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним.

Повторні прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна. Після збігу шестимісячного строку обов`язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме частини п`ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення.

Проведення переоцінок (уцінок) спірного майна державним виконавцем у зв`язку з тим, що прилюдні торги не відбулися, не може вважатися новою оцінкою у розумінні положень частини п`ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на зазначене можна зробити висновок про те, що проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

На підставі наведеного вище позивач просила суд визнати недійсними результати прилюдних торгів проведених 19.03.2012 року Дніпропетровською філією ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» з реалізації нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що всупереч нормам Закону України «Про іпотеку», початкова ціна продажу квартири, яка була предметом іпотеки рішенням суду не встановлювалася, з нею, як іпотекодавцем, іпотекодержатель її не погоджував. Про проведення експертної оцінки майна її повідомлено не було, жоден експерт не здійснював огляд належної їй квартири з метою його оцінки.

Тобто, початкова ціна продажу квартири на прилюдних торгах була визначена з порушенням п.1.4. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 68/5 від 27.10.1999 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 р. за № 745/4038 та ч.2 ст.43 Закону України «Про іпотеку».

Апелянт зауважує на тому, що всупереч положенням ч.3,5 ст.43 ЗУ «Про іпотеку» публікації про проведення прилюдних торгів квартири не проводились і про день, час і місце проведення прилюдних торгів вона не сповіщалась.

Крім того апелянт зауважує, що за правилами проведення прилюдних торгів, передбачених Тимчасовим положенням, спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою, та інші відомості. Визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним суб`єктом оціночної діяльності.

Тобто, на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних прилюдних торгів, для визначення вартості об`єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним.

Повторні прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна. Після збігу шестимісячного строку обов`язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме частини п`ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення.

Проведення переоцінок (уцінок) спірного майна державним виконавцем у зв`язку з тим, що прилюдні торги не відбулися, не може вважатися новою оцінкою у розумінні положень частини п`ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Апелянт вважає, що з огляду на зазначене можна зробити висновок про те, що проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

У відзиві на апеляційну скаргу Металургійний відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін по справі.

Колегія суддів відхиляє клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи з поважних, на думку представника позивача, причин пов`язаних із введенням військового стану та мобілізації, оскільки відповідно до рекомендацій роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених Радою суддів України 02 березня 2022 року, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, слід керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні, яка на день розгляду даної справи.

На день розгляду даної справи на території Дніпропетровської області не ведеться активний бойових дій, що свідчить про те, що поточна обстановка в Дніпропетровській області є стабільною, до клопотання про відкладення розгляду справи представником позивача не надано належних та допустимих доказів того, що як позивач, так і представник позивача, не можуть з`явитися в судове засідання з поважних причин.

Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що 15 березня 2022 року судове засідання по даній цивільній справі було відкладено за заявою представника позивача у зв`язку із введенням військового стану та мобілізації, що свідчить про те, що повторне подання заяви про відкладення справи з тих саме підстав без надання доказів неможливості прибути в судове засідання, є зловживанням процесуальними правами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 02.04.2012 року державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Карпенко В.В. при примусовому виконанні виконавчого провадження В5-1616/11 від 08.06.2011 року згідно виконавчого листа № 2-2441 від 28.01.2010 року, виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 241170,89 грн., здійснена реалізація арештованого майна, а саме: трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Реалізація арештованого майна здійснена шляхом його продажу через ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (а.с.7).

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсними прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна, позивач посилалась на те, що експертом не здійснювалась оцінка реалізованої квартири за адресою: АДРЕСА_1 , позивача не було повідомлено про проведення прилюдних торгів та не було публікації про час та місце проведення прилюдних торгів.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів невиконання відповідачем ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» вимог щодо процедури та порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням та Законом України «Про іпотеку».

Колегія суддів погоджується з таким висноком суду прешої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною четвертою статті 656 ЦК України, до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу; або не випливає з їхньої суті.

Керуючись частиною першою статті 650, частиною першою статті 655 та частиною четвертою статті 656 ЦК України, можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець.

Виходячи з правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Відповідні правові висновки викладено у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 725/3212/16-ц, провадження № 14-3цс18, від 15 травня 2019 року у справі № 678/301/12, провадження № 14-624цс18.

Прилюдні торги можуть бути визнані недійсним в судовому порядку з підстав недодержання в момент його вчинення вимог, установлених частинами 1-3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина 1 статті 215 цього Кодексу).

Підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Порядком, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмових повідомлень державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місцепроведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів.

Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», водночас процедуру підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Порядком.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно з частиною сьомою статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до частин третьої, п`ятої статті 43 Закону України «Про іпотеку» організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 робочих днів до дня початку прилюдних торгів публікує в місцевих друкованих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки, а в разі проведення електронних торгів - також на вебсайті проведення електронних торгів, повідомлення про проведення таких торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів, та іншу необхідну інформацію.

Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, приватного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна.

Обов`язок організатора прилюдних торгів друкувати в місцевих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки повідомлення про проведення таких торгів з реалізації предмета іпотеки та письмове сповіщення, в тому числі, іпотекодавця, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна закріплено також у пункті 2 розділу VII Порядку.

Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину. Проте сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, - це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні торгів, повинно бути встановлене порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Схожих висновків дійшли Верховний Суд України у Постановах від 18 листопада 2015 у справі № 6-1884цс15, від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц та Верховний Суд у постанові від 10 липня 2019 року у справі № 462/2232/16.

Таким чином, в даній справі неналежне повідомлення саме по собі не є порушенням, яке могло вплинути на результати спірних торгів, оскільки окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, що позивачем не доведено.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не надала суду доказів про неможливість взяти участь у торгах її безпосередньо, чи будь-якого іншого потенційного покупця, чи про наявність інших обставин, за існування яких, торги б не відбулися чи мали б інший результат.

Позивач була обізнана про те, що належне їй майно, а саме трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом іпотеки, на неї судом звернуто стягнення та відкрито виконавче провадження, проте позивачем не надано жодних доказів щодо спроб погашення заборгованості.

При цьому слід зауважити, що Законом України «Про іпотеку» та Порядком № 2831/5 не встановлено обов`язку надсилати такі повідомлення про проведення прилюдних торгів рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідач ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» належним чином не повідомило позивача про день та час проведення електронних торгів щодо квартири, що належала позивачу на праві приватної власності.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в Постанові від 28 травня 2021 року у справі № 444/580/17, провадження № 61-17336св19, Постанові від 12 січня 2022 року у справі № 344/21689/19, провадження № 61-10556св21.

Щодо порушення процедури проведення електронних торгів, колегія суддів вважає за необхідне вказати, згідно з ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно зі ст. 43 Закону України «Про іпотеку» прилюдні торги проводяться в двомісячний строк з дня одержання організатором прилюдних торгів заявки державного виконавця на їх проведення. Початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію. Організатор прилюдних торгів забезпечує будь-якій зацікавленій особі доступ до інформації про умови проведення прилюдних торгів та про предмет іпотеки, що підлягає продажу. Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна.

Будь-який учасник може бути покупцем предмета іпотеки, якщо він запропонує найвищу ціну. Якщо покупцем є іпотекодержатель, він зобов`язаний сплатити лише різницю між запропонованою ним ціною і розміром невиконаного основного зобов`язання. Іпотекодержатель також зобов`язаний сплатити винагороду за організацію та проведення електронних торгів.

Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. В даному випадку не доведено факт порушення прав позивачів.

Аналогічні висновки викладені у Постановах Верховного Суду від 17.06.2020 року у справі № 526/2205/17, від 22.06.2020 року у справі № 759/2467/15-ц.

Порушення, допущені державним виконавцем під час здійснення своїх повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

За правилами проведення прилюдних торгів, передбачених Тимчасовим положенням № 68/5, спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначаються початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою, та інші відомості. Визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним суб`єктом оціночної діяльності.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, звіт про оцінку майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 був відсутній або ж утратив чинність. Доказів того, що вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на момент проведення оспорюваних прилюдних торгів, була більшою, ніж 141 950 грн. матеріали справи не містять, клопотань щодо встановлення вартості вказаної квартири, на момент проведення прилюдних торгів, заявлено не було.

Отже, колегія суддів погоджується з висноком суду першої інтанції про те, що порушень допущених організатором торгів в процедурі проведення прилюдних торгів, які б могли стати підставою для визнання їх недійними, матералами справи не втсановлено, оскільки позивачем не доведено, що початкова вартість спірного майна, яка була визначена державним виконавцем, була вищою, ніж зазначена в Акті прилюдних торгів щодо реалізації арешьованого майна, яке було предметом іпотеки.

Колегія суддів зауважує, що аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 травня 2022 року.

Головуючий:

Судді: