Справа № 399/92/22
Провадження № 2/399/86/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

25 липня 2022 року селище Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судового засідання Гриценко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Онуфріївської селищної ради, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням,

встановив:

До Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовом звернулась ОСОБА_1 до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Онуфріївської селищної ради, в якому просить усунути перешкоди в користуванні житлом шляхом визнання відповідачки ОСОБА_2 та її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову зазначила, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 . У 2017 році вона надала дозвіл відповідачці на реєстрацію за вказаною адресою її та її сина, але в 2018 році відповідачка разом з сином залишили будинок і більше до нього не повертались. Комунальні платежі вони не сплачують, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в будинку не мають. Відповідачка має власне житло. Їх реєстрація в домоволодінні порушує її права як власниці, оскільки заважає їй розпорядитися своїм майном, створює додаткові фінансові витрати щодо утримання будинку. З урахуванням викладеного, вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 16.03.2022 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті.

26 квітня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідачка позов не визнала. Вказала, що проживала за місцем реєстрації разом зі своїми малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якої є син позивачки ОСОБА_5 . Внаслідок того, що позивачка з сином чинили перешкоди у користуванні їй з дітьми вищевказаним житлом, між ними склалися неприязні стосунки. В подальшому вони взагалі забрали у неї ключі від будинку та вигнали з дітьми на вулицю. Вона змушена була тимчасово залишити вказане місце проживання та, у зв`язку з відсутністю власного житла, винайняла квартиру в АДРЕСА_2 , де і проживає разом з дітьми. Зазначила, що вона не залишає надії налагодити стосунки з позивачкою та її сином. За вказаною адресою залишились її речі та речі її дітей, вони періодично приїжджають до них, тобто продовжують користуватися житлом. Таким чином, просила суд врахувати, що до вказаного житла вона ставиться як до постійного місця проживання, залишила його не з власної ініціативи та власного житла не має.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні відповідачка позов не визнала, просила відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи служби у справах дітей Онуфріївської селищної ради в судовому засіданні заперечував проти зняття із зареєстрованого місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої нерухоме майно за відповідачкою ОСОБА_2 не визначено.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, заслухавши сторін, представника третьої особи, дослідивши надані суду докази, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 24.04.2001 ОСОБА_6 , державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1094, та технічного паспорту, складеного 01.02.2001 року /а.с. 6-10/.

У вказаному будинку, крім її сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , також зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується довідкою Онуфріївської селищної ради № 396 від 10 лютого 2022 року /а.с. 11/.

У відповідності до наданої Онуфріївською селищною радою довідки № 185 від 11.02.2022 ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з грудня 2018 року зареєстровані та не проживають за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 12/.

Відповідачкою надана довідка Онуфріївської селищної ради, згідно якої, станом на листопад 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано двоє її малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 45 на звороті/. Аналогічна інформація зазначена в акті обстеження матеріально-побутових умов проживання № 268, складеному 14 квітня 2022 року комісією у складі представників Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області /а.с. 50/.

Згідно інформації закладу дошкільної освіти «Сонечко» комбінованого типу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відвідує даний заклад з 25 жовтня 2021 року. До цього була вихованкою ЗДО «Чебурашка». Мати ОСОБА_2 на належному рівні виконує батьківські обов`язки, систематично приводить доньку в заклад освіти, вчасно забирає, цікавиться її успіхами, прислуховується до порад вихователів. Дівчинка чиста, охайна, одягом та взуттям забезпечена, має все необхідне для розвитку. Батько ОСОБА_5 до закладу не приходить, участі у житті групи і закладу не приймає, успіхами доньки не цікавиться /а.с. 51/.

Згідно інформації закладу дошкільної освіти «Сонечко» комбінованого типу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відвідує даний заклад з 15 грудня 2021 року. До цього відвідував ЗДО «Чебурашка». Мати ОСОБА_2 на належному рівні виконує батьківські обов`язки, систематично приводить сина в заклад освіти, вчасно забирає, цікавиться його успіхами, прислуховується до порад вихователів, вчасно сплачує за харчування. ОСОБА_8 чистий, охайний, одягом та взуттям забезпечений, має все необхідне для розвитку. Батько ОСОБА_7 до закладу не приходить, участі у житті групи і закладу не приймає, успіхами сина не цікавиться /а.с. 52/.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 405 ЦК України, яка регламентує поняття житлового сервітуту колишніх членів сім`ї та підстави збереження житлових прав цих осіб, члени сім`ї власника житла зберігають право на користування цим житлом саме на період, коли зберігається право власності певної особи на це житло. Таким чином, зі змісту правових норм, які регулюють об`єм житлових прав члена сім`ї власника будинку, слідує, що право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права власності на це майно.

Виходячи із порівняльного аналізу статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 64, 150, 156 ЖК УРСР, слід дійти висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру від будь-яких осіб, у тому числі і тих, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 64, 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16).

Суд критично ставиться до тверджень позивача про фактичне непроживання відповідачки ОСОБА_2 , оскільки в судовому засіданні встановлено, що дійсно між ними напружені стосунки, однак остання не проживає у спірному домоволодінні вимушено, внаслідок того, що у неї забрали ключи від будинку та вигнали з дітьми, і даний факт не спростований позивачкою під час судового розгляду.

Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо), суд може продовжити пропущений строк.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки, позивачем не доведений факт відсутності відповідачки ОСОБА_2 за місцем своєї реєстрації понад один рік без поважних причин, тому відповідачка не може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .

Що стосується зняття з реєстрації малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , суд, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Як вбачається зі змісту ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає.

Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання малолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для малолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків.

Малолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками.

Отже, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що неповнолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками.

Наявне право на користування житловим приміщенням малолітньої особи не може створювати перешкоди власникові в праві володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд.

У даному випадку місцем проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є місце проживання його матері - відповідачки у справі ОСОБА_2 , яка не визнана такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, тому і її малолітній син не може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 , враховуючи також, що проти цього заперечував представник третьої особи служби у справах дітей Онуфріївської селищної ради.

Згідно з ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

Як зазначено у рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12. 2014 року у справі № 6-35436 св14 за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Оскільки в задоволені позовних вимог позивачці відмовлено, то судові витрати не підлягають стягненню з відповідачки, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 83, 84, 89, 260, 263, 264, 265 ЦПК України , суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Онуфріївської селищної ради, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 01.08.2022 року.

Суддя М.М. Лях