Справа № 201/8818/21
Провадження № 2/201/563/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Федоріщева С.С.,

при секретарі - Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , її законний представник ОСОБА_2 , звернулися до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування заявлених вимог заявниця та її законний представник зазначили наступне.

ОСОБА_1 є двоюрідною правнучкою ОСОБА_6 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) а ОСОБА_6 , відповідно, є двоюрідною прабабою ОСОБА_1 . Ця обставина встановлена Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.02.2021 року у справі № 201/3357/20.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіт щодо майна ОСОБА_6 відсутній, тому відповідно до вимог ЦК України, здійснюється спадкування за законом.

23.11.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу заведено та зареєстровано спадкову справу (номер у Спадковому реєстрі 66800937; номер у нотаріуса 37/2020) після смерті ОСОБА_6 .

Спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_6 наразі відсутні та/або не прийняли спадщину:

-батько ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - помер раніше ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-мати ОСОБА_6 - ОСОБА_9 - померла раніше ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

-чоловік ОСОБА_6 - ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) - не прийняв спадщину та помер в липня 2008 року ;

-син ОСОБА_6 - ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) не прийняв спадщину та помер ІНФОРМАЦІЯ_8 . Дітей не мав.

Спадкоємці другої черги відсутні та / або не прийняли спадщину:

-рідний брат ОСОБА_8 - ОСОБА_12 - помер раніше ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_9 ;

-племінник ОСОБА_6 - ОСОБА_13 (син ОСОБА_12 ) - не прийняв спадщину. Тому, не відбулося і спадкування за правом представлення за другою чергою спадкування (ч. 3 ст. 1266 ЦК України).

Спадкоємці третьої черги після смерті ОСОБА_6 відсутні, оскільки ОСОБА_6 не мала рідних дядька або тітки.

Серед спадкоємців четвертої черги права на спадкування за законом був син ОСОБА_6 - ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) - який не прийняв спадщину та помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Щодо спадкоємців п`ятої черги права на спадкування за законом:

-утриманців в розумінні ч. 2 ст. 1265 ЦК України ОСОБА_6 не мала;

-ОСОБА_2 як двоюрідна внучка ОСОБА_6 , є її родичкою третього ступеня споріднення. Однак ОСОБА_2 не прийняла спадщину.

-Позивач ОСОБА_1 як двоюрідна правнучка ОСОБА_6 , є її родичкою четвертого ступеня споріднення, і наразі є єдиним із спадкоємців ОСОБА_6 , які зберігають право на спадкування.

На час відкриття спадщини ОСОБА_6 проживала в Державі Ізраїль, де і померла. При цьому жоден зі спадкоємців із нею не проживав. На час відкриття спадщини Позивач ОСОБА_1 була малолітньою особою, а отже вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Інші потенційні спадкоємці або будь-які інші особи не приймали спадщину, тому спадщина належить ОСОБА_1 з часу відкриття спадщини відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України.

03.12.2020 року ОСОБА_2 , діючи як законний представник ОСОБА_1 , звернулася до ОСОБА_14 , приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу, щодо отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 . Однак ОСОБА_14 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із неможливістю підтвердження родинних відносин між малолітньою дитиною, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_15 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після цього ОСОБА_2 , діючи як законний представник ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, за результатами розгляду якої ухвалено Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.02.2021 року у справі №201/3357/20, яким зокрема встановлено, що ОСОБА_1 є двоюрідною правнучкою ОСОБА_6 .

17.05.2021 року ОСОБА_2 , діючи як законний представник ОСОБА_1 , звернулася до ОСОБА_14 , приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу, щодо отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 . Однак ОСОБА_14 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що «як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 17.05.2021 року № 256605234 житловий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_1 належить іншій особі, а саме: ОСОБА_3 ».

За життя ОСОБА_6 на праві приватної власності належали 27/100 частин домоволодіння (житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами), що знаходиться в АДРЕСА_1 . 27/100 Домоволодіння складають квартиру АДРЕСА_3 .

27/100 Домоволодіння належали ОСОБА_6 на праві приватної власності на момент її смерті, а отже в силу ст. 1218 ЦК України право власності на 27/100 Домоволодіння входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_6 .

Таким чином, право власності на 27/100 Домоволодіння належить ОСОБА_1 як єдиному спадкоємцю ОСОБА_6 , в порядку спадкування за законом з часу відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Як зазначає позивач, через низку протиправних дій, 27/100 Домоволодіння виявилося формально розділеним на частини, включені до складу двох об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 - домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 - домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 ), наразі зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 .

Третя особа ОСОБА_4 виготовила достеменно невідому кількість примірників Договору купівлі-продажу від 16.07.2007 року у простій письмовій формі, відповідно до якого нібито ОСОБА_6 в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_11 (сина ОСОБА_6 ), діючи як продавець, продала, а Третя особа ОСОБА_4 , діючи як покупець, купила 27/100 Домоволодіння.

Водночас, за твердженням самого нині покійного ОСОБА_11 , він Договір купівлі-продажу від 16.07.2007 року не підписував, і більше того - перебував в той час (з 11.07.2007 року по 30.07.2007 року) у відрядженні за кордоном. Зазначені доводи ним були висловлені, зокрема, у апеляційній скарзі у справі № 2-3784/07, що відображено у Рішенні Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.09.2013 року у справі № 2-3784/07.

Позивач також зазначив, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2007 року у справі № 2-3784/07 позовні вимоги було задоволено. Однак це рішення суду першої інстанції було скасовано Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.09.2013 року у справі № 2-3784/07 (провадження № 22-ц/774/9924/13). Суд апеляційної інстанції відмовив ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог про визнання угоди дійсною та визнання права власності. Таким чином, Договір купівлі-продажу від 16.07.2007 року є нікчемним в силу ч. 1 ст. 202 та ч. 1 ст. 236 ЦК України (в редакції на момент укладення Договору купівлі-продажу від 16.07.2007 року) з моменту його вчинення. Крім того, Апеляційний суд Дніпропетровської області у Рішенні від 24.09.2013 року у справі № 2-3784/07 (провадження № 22-ц/774/9924/13) (також встановив, що Договір купівлі-продажу від 16.07.2007 року є не лише нікчемним, але і неукладеним, а отже щодо нього взагалі в принципі не можна порушувати питання визнання дійсним.

Однак у період між рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій у справі № 2-3784/07 ОСОБА_4 на підставі Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2007 року у справі № 2-3784/07 протиправно, без належних підстав зареєструвала за собою право власності на 27/100 Домоволодіння.

Після цього ОСОБА_4 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_5 (у власності якої знаходилася решта (крім 27/100) Домоволодіння) про поділ спільного майна в натурі (справа № 2-4408/08).

Сторони у справі № 2-4408/08 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали мирову угоду. Мирова угода була визнана Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2008 року про визнання мирової угоди у справі № 2-4408/08. Крім того, Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2010 року про роз`яснення ухвали у справі № 2-4408/08 було роз`яснено вказану ухвалу від 19 грудня 2008 року про визнання мирової угоди.

Однак до скасування вказаних ухвал суду першої інстанції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 встигли протиправно, без належних підстав зареєструвати за собою права власності на об`єкти нерухомого майна, реєстраційні номери 01 та 01 відповідно.

Після цього ОСОБА_4 відчужила об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 01, - домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 - Відповідачу ОСОБА_16 за Договором купівлі-продажу від 09.10.2013 року, посвідченим Батовою Л.Г., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу (зареєстровано в реєстрі за № 4308).

А ОСОБА_5 відчужила об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 01, - домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 - Відповідачу ОСОБА_16 за Договором купівлі-продажу від 09.10.2013 року, посвідченим Батовою Л.Г., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу (зареєстровано в реєстрі за № 4310).

В той же день 09.10.2013 року було зареєстровано право приватної власності за Відповідачем ОСОБА_16 на:

1) об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 01, - домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 ;

2) об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 01, - домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, Відповідач ОСОБА_16 неправомірно, без належних підстав набула, зареєструвала та продовжує бути суб`єктом прав приватної власності на об`єкти нерухомого майна, реєстраційні номери 01 та 01, до складу яких протиправно та без належних підстав включені елементи 27/100 Домоволодіння, які належать на праві приватної власності Позивачу ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_6 з 22.07.2007 року.

У зв`язку із зазначеним у позовній заяві, позивач просить:

1)Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на 27/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та в цілому складається із: А-2 - житловий будинок, житловою площею 263,2 кв.м., загальною площею 473,9 кв.м.; літ. Б - гараж; літ. В - гараж; літ. Г - гараж; літ. Д - гараж: літ. И - гараж; № 1-5, І, II - споруди, замощення;

2)від ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 27/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та в цілому складається із: А-2 - житловий будинок, житловою площею 263,2 кв.м., загальною площею 473,9 кв.м.; літ. Б - гараж; літ. В - гараж; літ. Г - гараж; літ. Д - гараж: літ. И - гараж; № 1-5, І, II - споруди, замощення;

3)судові витрати покласти на Відповідача ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) та стягнути їх на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник відповідача - адвокат Бардаченко В.В., у підготовчому судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що під час проживання у Державі Ізраїль ОСОБА_6 склала заповіт, тому після її смерті спадкування має відбуватися за заповітом.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що заявниця - ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_12 , має повних 15 років, а тому є неповнолітньою особою. Матір`ю заявниці є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , що підтверджуються: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 22.05.2007 року; паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 25.02.1998 року на ім`я ОСОБА_2 ; довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера від 05.07.1999 року № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 ; копією паспорта громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_5 (запис №146), виданого органом 1212 04.06.2021 року на ім`я ОСОБА_1 ; копією довідки про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 24-28).

Згідно до ч.1 ст.47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Згідно з ч.2 ст.47 ЦПК України, неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Відповідно до частини 2 ст. 59 ЦПК України, права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена.

Відповідно до ч. 3 ст. 59 ЦПК України, законні представники можуть доручати ведення справи в суді іншим особам.

Таким чином, ОСОБА_2 є законним представником позивача.

Позивач ОСОБА_1 є двоюрідною правнучкою ОСОБА_6 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Зазначена обставина встановлена Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.02.2021 року у справі № 201/3357/20. Зокрема, відповідно до резолютивної частини вказаного рішення, суд вирішив «встановити факт родинних відносин, а саме того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 22.05.2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, є двоюрідною правнучкою ОСОБА_6 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка, в свою чергу, є двоюрідною прабабою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 22.05.2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області» (а.с. 29-31).

Система родинних відносин та зв`язків, які опосередковують відповідне кровне споріднення ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (двоюрідна правнучка та двоюрідна прабаба відповідно), встановлена як сукупність обставин у Рішенні Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.02.2021 року у справі № 201/3357/20 та виглядає наступним чином:

1) ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 ;

2) ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_14 ; таким чином, ОСОБА_1 є внучкою ОСОБА_13 ;

3) ОСОБА_13 є сином ОСОБА_12 (народився ІНФОРМАЦІЯ_15 , помер ІНФОРМАЦІЯ_9 ); таким чином, ОСОБА_1 є правнучкою ОСОБА_12 ;

4) ОСОБА_12 є:

- сином ОСОБА_7 (народився ІНФОРМАЦІЯ_16 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 );

- сином ОСОБА_17 (народилася ІНФОРМАЦІЯ_17 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Крім того, ОСОБА_12 є братом ОСОБА_6 ., яка також є дочкою ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ; таким чином, ОСОБА_1 є двоюрідною правнучкою ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується: свідоцтвом про смерть, виданим 26 серпня 2007 року Відділом з обліку населення м. Карміель Міністерства внутрішніх справ Держави Ізраїль; свідоцтвом про смерть, виданим 11 квітня 2021 року Відділом по справам населення та міграційної служби Міністерства внутрішніх справ Держави Ізраїль в місті Холон (а.с. 34-41).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Таким чином, часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 є день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заповіт щодо майна ОСОБА_6 відсутній, що підтверджується копією спадкової справи № 37/2020, заведеної після смерті ОСОБА_15 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.239-263).

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Таким чином, після смерті ОСОБА_6 здійснюється спадкування за законом.

23.11.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Медяник В.А. заведено та зареєстровано спадкову справу (номер у Спадковому реєстрі 66800937; номер у нотаріуса 37/2020) після смерті ОСОБА_6 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62577120 від 23.11.2020 року (а.с. 42).

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Щодо першої черги права на спадкування.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_6 відстуні та/або не прийняли спадщину:

- батько ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто раніше за ОСОБА_6 ;

- мати ОСОБА_6 - ОСОБА_9 - померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто раніше за ОСОБА_6 ;

- чоловік ОСОБА_6 - ОСОБА_10 - не прийняв спадщину та помер у липні 2008 року ;

- син ОСОБА_6 - ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) не прийняв спадщину та помер ІНФОРМАЦІЯ_8 . Дітей не мав.

Щодо другої черги права на спадкування.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Спадкоємці другої черги після смерті ОСОБА_6 відстуні та/або не прийняли спадщину. Не відбулося і спадкування за правом представлення за другою чергою спадкування (згідно із ч. 3 ст. 1266 ЦК України):

- рідний брат ОСОБА_6 - ОСОБА_12 - помер раніше ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_9 ;

- племінник ОСОБА_6 - ОСОБА_13 (син ОСОБА_12 ) - не прийняв спадщину.

Щодо третьої черги права на спадкування.

Відповідно до ст. 1263 ЦК України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

ОСОБА_6 не мала рідних дядька або тітки, тому спадкоємці третьої черги відсутні.

Щодо четвертої черги права на спадкування.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

До таких осіб може бути віднесений син ОСОБА_6 - ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_7 , який не прийняв спадщину та помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Таким чином, спадкоємці четвертої черги відсутні та / або не прийняли спадщину.

Щодо п`ятої черги права на спадкування.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. у п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.

Утриманців в розумінні ч. 2 ст. 1265 ЦК України ОСОБА_6 не мала.

ОСОБА_2 як двоюрідна внучка ОСОБА_6 є її родичкою третього ступеня споріднення. Однак ОСОБА_2 не прийняла спадщину.

Позивач ОСОБА_1 як двоюрідна правнучка ОСОБА_6 є її родичкою четвертого ступеня споріднення, і наразі є єдиним із спадкоємців ОСОБА_6 , за якими зберігається право на спадкування.

03.12.2020 року ОСОБА_2 , діючи як законний представник ОСОБА_1 , звернулася до ОСОБА_14 , приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу, щодо отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 . Однак ОСОБА_14 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із неможливістю підтвердження родинних відносин між малолітньою дитиною, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_15 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та легалізації свідоцтва про смерть гр. ОСОБА_15 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначена обставина підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.12.2020 року (а.с. 43).

Для встановлення факту родинних відносин ОСОБА_2 , діючи як законний представник ОСОБА_1 , звернулася до суду із відповідною заявою. За результатами розгляду даної заяви ухвалено Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.02.2021 року у справі № 201/3357/20, яким зокрема встановлено, що ОСОБА_1 є двоюрідною правнучкою ОСОБА_6 .

17.05.2021 року ОСОБА_2 , діючи як законний представник ОСОБА_1 , звернулася до ОСОБА_14 приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу, щодо отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 .

Приватним нотаріусом Медяник В.А., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_15 , у зв`язку з тим, що з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 17.05.2021 року № 256605234, вбачається, що житловий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_1 належить іншій особі, а саме: ОСОБА_3 . Зазначена обставина підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.05.2021 року, винесеною приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Медяник В.А.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_6 на праві приватної власності належали 27/100 частин домоволодіння (житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами), що знаходиться в АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 1183 кв.м., на якій розташовані: А-2 - житловий будинок, житловою площею 263,2 кв.м., загальною площею 473,9 кв.м.; літ. Б - гараж; літ. В - гараж; літ. Г - гараж; літ. Д - гараж: літ. И - гараж; № 1-5, І, II - споруди, замощення.

27/100 Домоволодіння складають квартиру АДРЕСА_3 , яка складається із: поз. 1 - веранда, загальною площею 30,7 кв.м., поз. 2 - коридор, загальною площею 5,9 кв.м., поз. 3 - житлова, загальною площею 20,0 кв.м., поз. 4 - житлова, загальною площею 10,3 кв.м., поз. 5 - комора, загальною площею 1,0 кв.м., поз. 6 - коридор, загальною площею 6,2 кв.м., поз. 7 - житлова, загальною площею 10,0 кв.м., поз. 8 - кухня, загальною; площею 11,1 кв.м., поз. 9 - туалет, загальною площею 1,1 кв.м.

До складу 27/100 Домоволодіння входять також: літ. В - гараж; літ. Г - гараж; споруди 1-5, І.

Право власності ОСОБА_6 підтверджується:

- свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 23.12.1975 року, виданим ОСОБА_18 , старшим державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори (зареєстровано в реєстрі за № 2-9752);

- Листом Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 11.2007 року № 13397;

- рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради від 24.09.1997 р. № 620;

- Договором розподілу конкретного домоволодіння від 26.04.1952 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори І.Л. Січевим (зареєстровано в реєстрі за № 25861).

Наразі, 27/100 Домоволодіння, які на праві приватної власності належали ОСОБА_6 , зареєстровані за відповідачем ОСОБА_3 та розділені на частини, включені до складу двох об`єктів нерухомого майна:

1) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 - домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , до складу якого увійшла квартира АДРЕСА_3 ;

2) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 - домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , до складу якого увійшли літ. В - гараж; літ. Г - гараж; споруди 1-5, І.

Зазначене підтверджується:

- Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 256695234; дата, час формування: 17.05.2021 09:45:22) - щодо будинку АДРЕСА_3 ;

- Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 100439834; дата, час формування: 17.10.2017 10:37:18) - щодо будинку

АДРЕСА_3 розглядалася справа № 2-3784/07, за позовом ОСОБА_4 , яка просила визнати дійсним договір купівлі-продажу від 16.07.2007 року та визнати за нею право власності на 27/100 Домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до цього договору, укладеного у простій письмовій формі, нібито ОСОБА_6 в особі свого представника за довіреністю від 25.06.2007 року ОСОБА_11 , діючи як продавець, продала, а Третя особа ОСОБА_4 , діючи як покупець, купила 27/100 Домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2007 року у справі № 2-3784/07 позовні вимоги ОСОБА_4 було задоволено.

Однак це рішення суду першої інстанції було скасовано рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.09.2013 року у справі № 2-3784/07 (провадження № 22-ц/774/9924/13). Суд апеляційної інстанції відмовив ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог про визнання угоди дійсною та визнання права власності.

Крім того, Апеляційний суд Дніпропетровської області у Рішенні від 24.09.2013 року у справі № 2-3784/07 (провадження № 22-ц/774/9924/13) також встановив, що Договір купівлі-продажу від 16.07.2007 року є не лише нікчемним, але і неукладеним, а отже щодо нього взагалі в принципі не можна порушувати питання визнання дійсним.

У Рішенні Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.09.2013 року у справі № 2-3784/07 (провадження № 22-ц/774/9924/13) також відображені доводи ОСОБА_11 , який у ході розгляді зазначеної справи стверджував, що Договір купівлі-продажу від 16.07.2007 року він не підписував, і більше того - перебував в той час (з 11.07.2007 року по 30.07.2007 року) у відрядженні за кордоном. Про це також свідчать укладені ОСОБА_11 та третьою особою ОСОБА_4 :

- попередній договір купівлі-продажу квартири від 16.08.2007 року, предметом якого був майбутній продаж 27/100 Домоволодіння;

- договір безвідсоткової цільової позики від 16.08.2007 року, за яким ОСОБА_4 позичала кошти у ОСОБА_11 з конкретною метою - придбання у власність 27/100 Домоволодіння.

У період між винесенням рішень судами першої та апеляційної інстанцій у справі № 2-3784/07, третя особа ОСОБА_4 на підставі Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2007 року у справі № 2-3784/07 зареєструвала за собою право власності на 27/100 Домоволодіння.

Після цього третя особа ОСОБА_4 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до третьої особи ОСОБА_5 , у власності якої знаходилася решта (73/100) Домоволодіння) про поділ спільного майна в натурі (справа № 2-4408/08).

У справі № 2-4408/08 сторонами - третьою особою ОСОБА_4 та третьою особою ОСОБА_5 укладено мирову угоду. Мирова угода була визнана Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2008 року про визнання мирової угоди у справі № 2-4408/08. Крім того, Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2010 року про роз`яснення ухвали у справі № 2-4408/08 було роз`яснено вказану ухвалу від 19 грудня 2008 року про визнання мирової угоди.

Зазначені вище ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-4408/08 від 19 грудня 2008 року про визнання мирової угоди та від 15 січня 2010 року про роз`яснення ухвали були скасовані Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.12.2013 року у справі № 2-4408/08 (провадження № 22-ц/774/11115/13) та Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.12.2013 року у справі № 2-4408/08 (провадження № 22-ц/774/10973/13) відповідно.

Відповідно до умов зазначеної мирової угоди, а також ухвал Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2008 року та від 15 січня 2010 року у справі № 2-4408/08, Домоволодіння, яке нібито перебувало у спільній сумісній власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , виявилося розділеним на дві частини:

- домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01);

- домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Право спільної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на домоволодіння припинялося. Натомість в порядку поділу спільного майна за ОСОБА_4 визнавалося право власності на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 01, - домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 ; а за ОСОБА_5 визнавалося право власності на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 01, - домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Однак до скасування вказаних ухвал суду першої інстанції третя особа ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_5 без належних підстав зареєструвати за собою права власності на об`єкти нерухомого майна, реєстраційні номери 01 та 01 відповідно.

Після цього третя особа ОСОБА_4 відчужила об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 01 - домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 - відповідачу ОСОБА_16 за Договором купівлі-продажу від 09.10.2013 року, посвідченим Батовою Л.Г., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу (зареєстровано в реєстрі за № 4308).

Третя особа ОСОБА_5 відчужила об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 01, - домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 - відповідачу ОСОБА_16 за Договором купівлі-продажу від 09.10.2013 року, посвідченим Батовою Л.Г., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу (зареєстровано в реєстрі за № 4310).

Ці обставини підтверджуються:

- Договором купівлі-продажу від 09.10.2013 року, посвідченим Батовою Л.Г., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу (зареєстровано в реєстрі за № 4308);

- Договором купівлі-продажу від 09.10.2013 року, посвідченим Батовою Л.Г., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу (зареєстровано в реєстрі за № 4310).

В той же день 09.10.2013 року було зареєстровано право приватної власності за відповідачем ОСОБА_16 на:

1) об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 01, - домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 :

номер запису про право власності: 2799709;

дата, час державної реєстрації: 09.10.2013 20:38:02;

Державний реєстратор: приватний нотаріус Батова Людмила Григорівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.;

підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 4308, виданий 09.10.2013, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Батова Л.Г.;

підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 6609629 від 09.10.2013 20:46:10, приватний нотаріус Батова Людмила Григорівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.;

частка: 1/1;

2) об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 01, - домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 :

номер запису про право власності: 2799587;

дата, час державної реєстрації: 09.10.2013 19:55:16;

Державний реєстратор: приватний нотаріус Батова Людмила Григорівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.;

підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 4310, виданий 09.10.2013, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Батова Л.Г.;

підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 6609433 від 09.10.2013 20:21:28, приватний нотаріус Батова Людмила Григорівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.;

частка: 1/1.

Ці обставини підтверджуються:

1) Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 256695234; дата, час формування: 17.05.2021 09:45:22) - щодо будинку 15;

2) Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 100439834; дата, час формування: 17.10.2017 10:37:18) - щодо будинку 15а.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). (ст. 1216 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ст. 1261 Цивільного кодексу України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 Цивільного кодексу України).

У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 Цивільного кодексу України).

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 Цивільного кодексу України).

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа (ч.1 ст. 1265 Цивільного кодексу України).

У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї.

Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ч.2 ст. 1265 Цивільного кодексу України).

Суд керується положеннями статті 16 ЦК України, відповідно до частини 1 якої, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Процесуальний закон також містить норми, відповідно до яких судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право, свобода чи інтерес (статті 1-4 ЦПК України).

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

При цьому за змістом статей 4, 265 ЦПК України позов може бути задоволений лише у випадку встановлення факту порушення, не визнання або оспорення відповідачем (відповідачами) прав, свобод чи інтересів позивача. Якщо такого факту не встановлено, позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частин 1-2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 цієї ж статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Зважаючи на вищенаведене, відповідач ОСОБА_16 неправомірно, без належних підстав набула, зареєструвала та продовжує бути суб`єктом прав приватної власності на об`єкти нерухомого майна, реєстраційні номери 01 та 01, до складу яких протиправно та без належних підстав включені елементи 27/100 Домоволодіння, які належать на праві приватної власності Позивачу ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_6 з 22.07.2007 року.

Позивачеві ОСОБА_1 на праві приватної власності, набутому в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_6 , з 22.07.2007 року належить 27/100 Домоволодіння.

Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати розподілити в порядку ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_19 до ОСОБА_20 , третя особа - Четверта дніпровська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_19 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_20 , на 27/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та в цілому складається із: А-2 - житловий будинок, житловою площею 263,2 кв.м., загальною площею 473,9 кв.м.; літ. Б - гараж; літ. В - гараж; літ. Г - гараж; літ. Д - гараж: літ. И - гараж; № 1-5, І, II - споруди, замощення, які (27/100 частин домоволодіння) складаються із:

(1) квартири АДРЕСА_3 , яка складається із: поз. 1 - веранда, загальною площею 30,7 кв.м., поз. 2 - коридор, загальною площею 5,9 кв.м., поз. 3 - житлова, загальною площею 20,0 кв.м., поз. 4 - житлова, загальною площею 10,3 кв.м., поз. 5 - комора, загальною площею 1,0 кв.м., поз. 6 - коридор, загальною площею 6,2 кв.м., поз. 7 - житлова, загальною площею 10,0 кв.м., поз. 8 - кухня, загальною; площею 11,1 кв.м., поз. 9 - туалет, загальною площею 1,1 кв.м.;

(2) літ. В - гараж;

(3) літ. Г - гараж;

(4) споруди 1-5, І.

Витребувати від ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_19 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) 27/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та в цілому складається із: А-2 - житловий будинок, житловою площею 263,2 кв.м., загальною площею 473,9 кв.м.; літ. Б - гараж; літ. В - гараж; літ. Г - гараж; літ. Д - гараж: літ. И - гараж; № 1-5, І, II - споруди, замощення, які (27/100 частин домоволодіння) складаються із:

(1) квартири АДРЕСА_3 , яка складається із: поз. 1 - веранда, загальною площею 30,7 кв.м., поз. 2 - коридор, загальною площею 5,9 кв.м., поз. 3 - житлова, загальною площею 20,0 кв.м., поз. 4 - житлова, загальною площею 10,3 кв.м., поз. 5 - комора, загальною площею 1,0 кв.м., поз. 6 - коридор, загальною площею 6,2 кв.м., поз. 7 - житлова, загальною площею 10,0 кв.м., поз. 8 - кухня, загальною; площею 11,1 кв.м., поз. 9 - туалет, загальною площею 1,1 кв.м.;

(2) літ. В - гараж;

(3) літ. Г - гараж;

(4) споруди 1-5, І.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_19 , РНОКПП: НОМЕР_6 )витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1816 грн.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев