справа № 208/8733/20
№ провадження 2/208/636/22
РІШЕННЯ

Іменем України

26 квітня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого, судді - Івченко Т.П.

за участю: секретаря судового засідання - Задьори В.І.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» з позовною заявою до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості», -

встановив:

1. Короткий зміст позовних вимог.

У грудні 2020 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернулося Акціонерне товариство «Універсал Банк» з позовною заявою до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості» в якій просять суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 28.11.2018 року, яка утворилась станом на 25.05.2020 року у розмірі 38604 (тридцять вісім тисяч шістсот чотири) гривні 59 копійок, яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) у розмірі 26069 (двадцять шість тисяч шістдесят дев`ять) гривень 23 копійки, заборгованості за пенею та комісією у розмірі 12535 (дванадцять тисяч п`ятсот тридцять п`ять) гривень 36 копійок та судові витрати у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок сплачений судовий збір.

2.Позиція сторони позивача.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що у жовтні 2017 року позивачем реалізовано новий проект «Monobank», відповідно до якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank», як віртуальні так і пластикові (фізичні). Для цього клієнт завантажує в мобільний додаток фотокопії паспорту та реєстраційного номеру облікової картки платника податків, а банк перевіряє кредитну історію клієнта, після чого останній підписує віртуально анкету заяву до договору про надання банківських послуг, і банк встановляє клієнту кредитний ліміт на платіжну картку. Між банком і відповідачем, в рамках нового проекту банку monobank, було укладено договір кредиту шляхом підписання 28.11.2018 року Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, де спеціальним платіжним засобом є платіжна картка. Своїм підписом відповідач прийняла пропозицію банку та погодилася з тим, що Анкета-заява разом з Умовами і правил надання банківських послуг, Тарифів банку, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту, складають договір про надання банківських послуг. Відповідачу через мобільний додаток смартфону було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видана платіжна картка НОМЕР_2 з встановленим кредитним лімітом в розмірі 35000 грн. з пільговим періодом за карткою до 62 днів безпроцентного повернення кредитного ліміту, зі сплатою пільгової відсоткової ставки 0,00001% річних, базовою відсотковою ставкою 3,2% на місяць, що нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості, зі збільшеною відсотковою ставкою 6,4 % на місяць за карткою на суму загальної заборгованості, що нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості, на умовах платності і зворотності з встановленим кредитним лімітом під проценти за користування. Підписавши електронним підписом анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. Позивач вказує, що AT "Універсал Банк" свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених умовами договору та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу, відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов Договору не сплачувала щомісячні мінімальні платежі. У зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 25.05.2020 року становить 38604 (тридцять вісім тисяч шістсот чотири) гривні 59 копійок, та складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) у розмірі 26069 (двадцять шість тисяч шістдесят дев`ять) гривень 23 копійки, заборгованості за пенею та комісією у розмірі 12535 (дванадцять тисяч п`ятсот тридцять п`ять) гривень 36 копійок. Оскільки, на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів банку, тому позивач змушений звернутися в суд з даним позовом. З цих підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 28.11.2018 року, яка утворилась станом на 25.05.2020 року у розмірі 38604 (тридцять вісім тисяч шістсот чотири) гривні 59 копійок у тому числі загальний залишок заборгованості за наданим кредитом у розмірі (тілом кредиту) у сумі 26069 (двадцять шість тисяч шістдесят дев`ять) гривень 23 копійки; заборгованості за пенею та комісією в сумі 12535 (дванадцять тисяч п`ятсот тридцять п`ять) гривень 36 копійок, а також судові витрати у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок сплачений судовий збір.

Крім того представником позивача була направлено на адресу суду Відповідь на Відзив, в якому Позивач вказав, що ознайомившись з наданими Боржником відзивом, Банк викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених Відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення у даній відповіді на відзив.

1. Щодо отримання картки та укладення договору та приєднання Боржника 28.11.2018 року до Умов обслуговування рахунків фізичної особи в AT "УНІВЕРСАЛ БАНК", Тарифів за карткою Monobank шляхом підписання Анкети-заяви від 28.11.2018 року.

Відповідно до пункту 3 Анкети-заяви від 28.11.2018 року надалі - Анкета-заява) підписанням договору Боржник підтвердив, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг та отримав їх примірники у мобільному додатку (затверджені Протоколом №44 від 31.10.2018 p., набули чинності з 01.11.2018 p., які діяли на момент підписання Анкети-заяви). Також підтвердив, що вищевказані документи зрозумілі Боржнику та не потребують додаткового тлумачення.

Саме в Умовах, Тарифах, Паспорті споживчого кредиту записана процентна ставка, пеня, комісія (пункт Тарифи) Договір є обов`язковим для виконання.

Відповідно до розділу «Порядок внесення змін до Договору» Умов та правил 7.1. Сторони погодили наступний порядок внесення змін до Договору: 7.1.1. В частині розділів (положень) Умов і правил обслуговування в AT "УНІВЕРСАЛ БАНК" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank, які містять елементи договору про споживче кредитування та/або договору банківського вкладу (депозиту), зміни вносяться за згодою Сторін. При цьому під згодою Сторін у даному пункті розуміється направлення Банком Клієнту за допомогою Мобільного додатку повідомлення (пропозиції) про зміни розділів (положень) Договору, які містять елементи договору про споживче кредитування, та акцепту Клієнтом зазначених змін. Акцепт змін Клієнтом може бути здійснено в один з таких способів: підписання відповідного документа (заяви/згоди) в Мобільному додатку; направлення текстового та /або голосового повідомлення за допомогою каналів зв`язку (месенджерів); продовження користування послугами Банку (в тому числі використання Кредитного ліміту).

У разі якщо Клієнт не погоджується із запропонованими змінами він має право розірвати цей Договір в односторонньому порядку, попередньо погасивши усю Заборгованість за Договором, без сплати додаткової комісійної винагороди за його розірвання. Зміни до Договору та/або Тарифів Банку будуть застосовуватися та є погодженими (акцептованими) Клієнтом, якщо протягом 2 календарних днів з моменту їх опублікування на сайті Банку, Клієнт не повідомить Банк про розірвання Договору. Надання послуг і умови взаємодії між Банком та Клієнтом, які діяли до дати акцепту Клієнтом зміненого Договору та/або Тарифів, вважаються зміненими і продовжують діяти в частині, що не суперечить змісту зміненого Договору та/або Тарифів.

Боржник не звертався до Банку з непогодженням про зміни Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг та продовжував користуватись карткою, а отже з ними погодився.

Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону),

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір між AT "Універсал Банк" та Відповідачем, у т.ч. анкету-заяву разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту, які були надані банком позичальнику через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису самого Відповідача .

Відповідно до розділу "Використання електронного підпису" Умов та правил: 6.1. Банк та Клієнт погодили, що всі правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися Сторонами або кожною Стороною окремо з використанням удосконаленого електронного о підпису (ЕП) у Мобільному додатку. 6.2 Удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. 6.3 Підписані Клієнтом та /або Банком документи, що пов`язані з укладеними правочинами, зберігаються Банком в електронному вигляді та надсилаються в Мобільний додаток Клієнту, а також їх копії можуть бути надані Банком на паперовому носії на запит Клієнта. Під час одержання однією із Сторін електронного документа формується підтвердження із зазначенням дати та часу такого одержання. 6.4 Під удосконаленим електронним підписом розуміється вид електронного підпису, створений за результатом криптографічного перетворення електронних даних, з якими пов`язаний цей електронний підпис, з використанням засобу удосконаленого електронного підпису та особистого ключа, однозначно пов`язаного з підписувачем, і який дає змогу здійснити електронну ідентифікацію підписувача та виявити порушення цілісності електронних даних, з якими пов`язаний цей електронний підпис. Удосконалений електронний підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Сторони погодили використання ЕП без сертифіката ключа. 6.5 Генерація ключової пари (особистого та відкритого ключів) здійснюється за допомогою смартфону Клієнта, на якому встановлений Мобільний додаток лише після Ідентифікації Клієнта з використанням смартфону Клієнта. Згенерований особистий ключ Клієнта захищається паролем та може бути розміщений у хмарному сховищі. 6.6. Відкритий ключ розміщується в Анкеті-Заяві, (0301B4DE344C693054DBCA9C8BAFBCEEAB9A5A373E578E2706155FA0F40F1439A3), яка підписується Клієнтом. 6.7 Перевірка ЕП та аутентифікація Клієнта здійснюється з використанням програмно-технічних засобів Банка. В разі негативного результату перевірки Банк відмовляє Клієнту в прийомі електронного документа.

У підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови (п. 2 Анкети-заяви).

Згідно з п. 3 анкети-заяви, відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Підписанням анкети-заяви Відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 6 Анкети-заяви).

Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправления (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

На виконання ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування" та ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» першим кроком при реєстрації у мобільному додатку "Monobank" є ознайомлення споживача з умовами надання банківських послуг, для чого Банк надає особі примірники Умов і правил обслуговування в AT "УНІВЕРСАЛ БАНК" при надання банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank, які містять посилання на паспорт споживчого кредиту, таблицю обчислення загальної вартості кредиту та тарифи.

З метою підтвердження згоди споживача із умовами надання банківських послуг у момент реєстрації AT "УНІВЕРСАЛ БАНК" генерує і відправляє на вказаний особою мобільний номер ОТР-пароль. Фактом підтвердження згоди є введення споживачем у мобільному додатку "Monobank" ОТР-паролю, який попередньо був надісланий Банком на зазначений номер (видрук з мобільного додатку додається).

Відповідач повідомив про свою згоду з умовами надання банківських послуг, які надає AT "УНІВЕРСАЛ БАНК" за Договором про надання банківських послуг "Monobank", у підтвердження чого у мобільному додатку Відповідачем було введено ОТР-пароль, який попередньо був надісланий на зазначений ним мобільний номер НОМЕР_3 .

Підпунктом 6.13 пункту 6 розділу І Умов встановлено, що з урахуванням ч. 3. ст. 631 ЦКУ сторони встановлюють, що умови цього Договору застосовуються до відносин між сторонами, що виникли до укладення Договору та стосуються надання клієнтом Банку підтверджень, погоджень, повідомлень, підписів з використанням клієнтом ОТР-пароля.

Сторони визнають, що усі надані клієнтом за допомогою ОТР-паролю підтвердження, погодження, повідомлення, підписи до укладення цього Договору є дійсними та такими, що прирівнюються до документів (повідомлень, листів, заяв) підписаних клієнтом власноручним підписом та є невід`ємними частинами Договору.

Успішно пройшовши процедуру ідентифікації, Відповідач 28.11.2018 року успішно пройшов процедуру верифікації та підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг MONOBANK | Universal Bank.

З наведеного алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, подальше укладення електронного кредитного договору є неможливим.

Отже, підписанням анкети - заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 28.11.2018, а також засвідчив, що він повідомлений Банком у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства.

У випадку коли особа не дає згоди з Умовами і правилами надання банківських послуг у застосунку "Monobank" шляхом накладення електронного підпису, тоді застосунок "Monobank" не переходить на наступний етап входу у головне меню застосунку "Monobank". Проведення будь-яких операцій без такого підтвердження не є можливим. Тобто лише шляхом попереднього погодження з Умовами і правилами надання банківських послуг можливий вхід у головне меню застосунку "Monobank" та подальше проведення банківських операцій і у тому числі отримання кредиту. Без погодження у мобільному застосунку "monobank" з Умовами і правилами надання банківських послуг не є можливий вхід у головне меню застосунку "Monobank" жодна особа не може перейти далі у головне меню застосунку. Без переходу у головне меню застосунку жодна особа не має технічної можливості проводити будь-які фінансові операції, у тому числі отримання кредиту у вигляді кредитного ліміту.

Використання кредитних коштів підтверджується випискою, отже Боржник намагається приховати фактичні обставини справи, що погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг у застосунку "monobank", бо інакше він не мав би взагалі технічної можливості користуватися додатком "monobank" жодним чином.

Кредитний договір між AT "Універсал Банк" та Відповідачем разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані Банком Боржнику через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису Відповідача. У підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

З огляду на викладене, на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

2. Щодо розрахунку заборгованості Боржника.

Відповідно до приписів частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Заперечуючи розмір кредитної заборгованості, розрахований банком, боржник та його представник не надали до суду докази, які б спростовували як факт надання кредиту у розмірі, визначеним кредитним договором так і розмір боргу, що є процесуальним обов`язком боржника.

В матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано. Банк надає у якості додатків до відповіді на відзив виписки з особового рахунку (виписки про рух коштів на рахунку) Боржника. Вищевказані виписки підтверджують отримання, користування кредитом Боржником, а також те, що після отримання банківської картки Боржник здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти. Боржник свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі не виконав, через це утворилась заборгованість відповідно до Розрахунку заборгованості та виписки.

Відповідно до пункту 11 Анкети-заяви додавалася до позову зазначається, що усе листування щодо цього Договору здійснюється через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору.

Згідно з приписами пункту 62 розділу IV Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 No 75 (зі змінами) виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій. Себто виписки з особових рахунків клієнтів є належним доказом заборгованості Боржника.

Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, яким суди дали оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку відповідача.

На підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, суд установив, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит в обумовленій сумі, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача, тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних до позичальника про стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотків.

Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку (додається) кредитний ліміт Боржника складає 15 000.00 грн.

Довідка про розмір встановленого кредитного ліміту додається. Відповідно до пункту 3 Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг (додавалася до позову) підписанням договору Боржник беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати/зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту.

Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку (додається) баланс складає (мінус) - 23604.59 грн. Себто заборгованість складає 38604.59 грн. Ця заборгованість складається з повністю використаного Боржником кредитного ліміту у сумі 15000.00 грн. та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить - (мінус) 23604.59 грн.

Овердрафт - (мінус) 23604.59 грн. виник наступним чином. Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому Банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами.

Відповідно до пункту 5.20 розділу 2 Умов обслуговування рахунків фізичної особи в AT "УНІВЕРСАЛ БАНК" (надалі - Умови, додавалися до позову) термін повернення овердрафту в повному обсязі протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту. У зв`язку з тим, що Відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість.

Процентна ставка (поточна) - Базова процентна ставка: 3,2% в місяць (38,4% річних). Процентна ставка (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості): 6,4% у місяць (76,8% річних).

Тобто у випадку коли Боржник сплачує щомісячні платежі, то нараховується процентна ставка базова 3,2% в місяць (38,4% річних). У випадку коли Боржник не сплачує щомісячні платежі, тобто має вже прострочену заборгованість, тоді нараховується процента (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості 6,4% у місяць (76,8% річних).

Відповідно до пункту п. 5.13, п.5 Надання на обслуговування кредиту, розділу 2 Умов (додавалися до позову) погашення заборгованості клієнта за договором здійснюється коштом, що надходить на рахунок клієнта в наступному порядку: у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачуються неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, що передбачені договором.

У випадку, якщо клієнт має заборгованість по сплаті більше ніж одного щомісячного мінімального платежу (тобто по сплаті процентів та/або частини кредиту), погашення його грошових зобов`язань за такими щомісячними платежами відбувається згідно з строками виникнення заборгованості починаючи з найдавнішого за строком виникнення щомісячного платежу і включно до поточного щомісячного платежу, дотримуючись черговості погашення, вказаної у цьому пункті, стосовно кожного окремого щомісячного мінімального платежу. У випадку переказу/перерахування грошових коштів на погашення будь-яких грошових зобов`язань клієнта за договором з порушенням зазначеної черговості. Банк вправі самостійно перерозподілити кошти, що надійшли в рахунок погашення таких грошових зобов`язань, відповідно до зазначеної черговості шляхом проведення відповідних бухгалтерських проводок.

Відповідно до п.п. 7.1. п. 7 Розділу II Умов і правил надання банківських послуг комісія за зняття готівки на суму, що перевищує залишок власних коштів, у банкоматах і пунктах видачі готівки будь-яких українських і закордонних банків, а також за операції з quasi-валютою за карткою становить 4% від суми зняття. Переказ з картки на картку або поточний рахунок фіз. особи в іншому українському банку (платіж по Україні) становить також 4% за рахунок кредитних коштів. Збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості) 6,4% на місяць. Якщо заборгованість вже від 121 (211) дня (до повного погашення), то нараховується штраф у розмірі 100 грн. та пеня у розмірі 6,4 % на місяць від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення виконання. При цьому діє ставка 0,00001% річних. Строк, після спливу якого формується Фінальний рахунок, що визначається Банком в односторонньому порядку, але не менше 120 днів з моменту настання прострочення виконання зобов`язання та не більше 210 днів. Так, в разі коли у клієнта закінчується пільговий період і клієнт не вносить мінімальний платіж, для того щоб не виходити в прострочення, то з першого дня пільгового періоду, коли клієнт розпочав використовувати кредитні кошті нараховується пеня, яка підлягає повному відшкодуванню також.

Відповідно до. п. 5.16. розділу 5. "Надання та обслуговування кредит" у разі порушення терміну сплати Щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся Заборгованість за Кредитом вважається простроченою (Істотне порушення Клієнтом зобов`язань).

Відповідно до. п. 5.19. розділу 5. "Надання та обслуговування кредит" у випадку якщо Істотне порушення Клієнтом зобов`язань не буде усунуто протягом строку, зазначеного у пункті 5.18., Кредит стає у формі "на вимогу", а Банк не пізніше наступного робочого дня за допомогою Мобільного додатку направляє Клієнту Вимогу про повне повернення всієї суми заборгованості за кредитом (з урахуванням відсотків) та нарахованих штрафних санкцій.

Таблиця розрахунку заборгованості у свою чергу зображає саме наявність заборгованості, адже в таблиці зазначена наступна інформація:

1. Кількість днів, за які нарахована заборгованість за відсотками, пенею та комісією - відсотки нараховуються на максимальну суму заборгованості кожного дня. Розрахунок заборгованості відбувається в залежності від кількості днів прострочення. Під час розрахунку нарахованих відсотків за кожен календарний день банк враховує постійні значення, а саме: 365 постійна величина (кількість днів у році); % - постійна величина (щомісячна процентна ставка згідно з тарифами); 12 - постійна величина (кількість місяців у році);

2. Залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - заборгованості по основному боргу, яка не була сплачена на певну дату;

3. Сальдо, на яке в цьому періоді проценти не нараховуються (пільговий період) -

якщо клієнт в пільговому періоді і до кінця пільгового періоду вносить всю суму

використаних коштів, то жодних відсотків він не сплачує, а якщо вносить мінімальний

платіж, то виходить з нього, але залишається в нормальному графіку погашення кредитного

ліміту. Вказується сума яка була у пільговому періоді;

4. Залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - сума заборгованості, що виникає після закінчення терміну обов`язкового платежу, яку клієнт не сплатив;

5. Процентна ставка (поточна) - Базова процентна ставка: 3,2% в місяць (38,4% річних);

6. Процентна ставка (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму

загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості): 6,4% у місяць (76,8% річних);

7. Нараховано відсотків на залишок поточної заборгованості за кредитом - сума яка нараховується за невиконання умов кредитного договору за відповідною відсотковою ставкою;

8. Сплачено відсотків - банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору;

9. Сума комісії та пені - сума яка нараховується за використання кредитних коштів та невиконання умов кредитного договору;

10. Сума комісії та пені (накопичувальним підсумком) - вказана разом сума яка нараховується за використання кредитних коштів та невиконання умов кредитного договору;

11. Сума погашення за наданим кредитом - кошти, які вносить клієнт для погашення заборгованості або кошти які відображаються в цьому стовпчику відповідно до п.п. 4.23. п. 4 Розділу II Умов кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору.

У зв`язку з тим, що Відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість.

Відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою Боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 16 294.35 грн. За весь час користування карткою Боржником було проведено витрат по картці на суму 54 898.94 грн. Отже, сума коштів, яка досі не була повернута Банку становить 38 604.59 грн. ( 54 898.94 грн. - 16 294.35 грн. = 38 604.59 грн.).

Виписка є належним доказом заборгованості. Крім того, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, з урахуванням вищесказаного присутні правові підстави для стягнення заборгованості з Боржника у повному обсязі відповідно до Анкети-заяви до договору надання банківських послуг, Умов обслуговування рахунків фізичної особи в AT "УНІВЕРСАЛ БАНК", Тарифів за карткою Monobank, тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

3. Позиція відповідача.

Відповідач, ОСОБА_1 скористалася своїм правом подала Відзив на позов, який відповідає вимогам ст. 178 ЦПК України, в підтвердження обставин, на яких ґрунтується Відзив, відповідач зазначила, що що у жовтні 2018 року, вона надала Банку анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у AT «Універсалбанк», про надання кредитного ліміту, та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, як зазначає Позивач у позовній заяві у розмірі 15000 грн.(п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок), Відповідач вказує, що в Анкеті-заявці сума встановленого кредитного ліміту відсутня. На виконання умов, визначених в анкеті-заявці, банк відкрив їй картковий рахунок та встановив, кредитний ліміт, надав можливість користування кредитним коштами, що підтверджується випискою по рахунку Відповідача.

В підтвердження існування між сторонами кредитного договору, як договору приєднання, банк надав суду анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в monodank, яка містить її підпис, а також роздруківку витягу з Умов та Правил надання банківських послуг AT «Універсалбанк», які не містять її підпису.

Відповідач заперечує той факт, що вона ознайомлювалася з доданими до позову Правилами надання банківських послуг, оскільки вони не містять її підпису. Фактично, анкета заява, є єдиним документом наданим Позивачем, що підтверджує факт укладення договору про надання банківських послуг. При цьому, вказана заява не містить даних щодо умов за якими Відповідач ознайомлена з умовами щодо визначення певної відсоткової ставки за кредитом, пені та штрафних санкцій.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість Відповідача, ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 25.05.2020 становить 38604,59 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 26069,23 грн. та заборгованість за пенею та комісією у розмірі 12535,36 грн.. :Відповідач вказаний розмір заборгованості не визнає, та звертає увагу суду про неузгодженість відсотків, пені та комісії за договором.

При укладенні кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У даній справі, в анкеті-заяві, яка є єдиним документом, що містить, підпис позичальника, процентна ставка за користування кредитним коштами не визначена, як і розмір та підстави, порядок нарахування пені.

Однак, предметом даного спору є стягнення не лише тіла кредиту, а й пені та комісії, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сторони Позивача.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, банк посилався в тому числі на Витяг з Умов, та правил надання банківських послуг, які вважав невід`ємними частинами договору.

Однак, Відповідач заперечує щодо вказаного факту, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розуміла ОСОБА_1 , підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання Відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, пені, зокрема у заявленому позивачем розмірі.

Роздруківка цих документів із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, не можуть бути застосовані до. спірних правовідносин, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, неодноразово змінювалися самим AT «Універсалбанком», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені, надані банком Витяг з. Умов та правил не можуть, розцінюватися як стандартна (тилова), форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимога та заперечення. Доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею б Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Вказаний договір укладався з Відповідачем як споживачем. Доказів протилежного суду не надано.

Відповідно Відповідач, як пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не міг ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 . Позивач дотримав, вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Отже, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду па їх мінливий характер, заперечення їх Відповідачем га відсутності підпису останнього на них, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчить про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВП ВС у справі № 342/180/17 від 03.07.2019 року.

У зв`язку з вище викладеним, Відповідач вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги банку про стягнення відсотків, комісії та пені за користування кредитом.

Відповідач також заперечує щодо того, що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 26069,23 грн., з наступних підстав: ознайомившись з матеріалами справи та наданими Позивачем доказами в підтвердження вказаної заборгованості, вбачається, що в матеріалах справи відсутні виписки по рахунку Відповідача, що є первинним бухгалтерським документом необхідним для визначення заборгованості, а є лише розрахунок заборгованості, який надано Позивачем і по якому не має можливості відстежити в якій сумі і коли було встановлено кредитний ліміт по картці, які операції були здійснені і коли, в якій сумі та коли було здійснено поповнення рахунку Відповідачем та ін., також він не містить дату складання, назву підприємства, від мені якого складено документ, підпис та ін..

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, ю містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

За змістом статей 12, 81 ЩІК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, яка була надана Позивачем, збільшення розміру простроченого тіла кредиту відбувалось за рахунок списання банком відсотків. Аналогічне збільшення суми заборгованості за кредитом, за рахунок нарахування списання та списання відсотків яких не передбачено анкетою-заявою підписаною ОСОБА_1 прослідковується по всій виписці за рахунком. У зв`язку з чим, на переконання Відповідача, суми списання відсотків, а також суми пені, доказів погодження з Відповідачем яких Позивач до суду не надав, підлягають виключенню г суми заборгованості за тілом кредиту.

Також, враховуючи те, що Позивач стверджує, що Відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок), а Відповідачем , як вбачається з розрахунку заборгованості, наданої Позивачем, були внесені грошові кошти у сумі 16294,35 грн. (шістнадцять тисяч двісті дев`яносто чотири гривні 35 копійок) (900+3000+1170+800+ 127,70+2000+670+2526,65+1000+2000+500+1100+500), у зв`язку з чим, враховуючи розмір отриманих Відповідачем кредитних коштів, сум внесених Відповідачем коштів, на погашення кредиту, звертаю увагу суду про відсутність у Відповідача заборгованості за наданим кредитом, оскільки сума внесених (списаних) на рахунок коштів перевищує суму отриманих Відповідачем кредитних коштів. Просить з урахування Відзиву в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Універсалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи.

21.12.2020 року позивач АТ «Універсал Банк» звернулось до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до Відповідача «про стягнення заборгованості» (а.с.2-5).

21.12.2020 року через канцелярію суду від представника позивача АТ «Універсал Банк» Мєшнік К.Є. надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника (а.с.32).

21.12.2020 року через канцелярію суду від представника позивача АТ «Універсал Банк» Мєшнік К.Є. надійшло клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.33).

21.12.2020 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддям, справу передано в провадження судді Івченко Т.П. (а.с.34).

18.01.2021 року Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження по справі та справу призначеного до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.37).

07.02.2022 року до суду надійшла заява від Відповідача про ознайомлення з матеріалами справи ( а.с.52).

17.02.2022 року на адресу суду надійшов Відзив на позовну заяву (а.с.59-63) та клопотання про поновлення строку для надання відзиву (а.с.64).

22.02.2022 року через канцелярію суду надійшла Відповідь на Відзив з додатками до нього (а.с.67-73, 74-77, 78, 79, 80-82, 83-85).

23.02.2022 року надійшла заява від Відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що їй необхідно ознайомитись в Відповіддю на Відзив та доданими до нього джокументами (а.с.89).

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

5. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що в жовтні 2017 року Акціонерним товариством «Універсал Банк» запущено новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». 28.11.2018 року відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 28.11.2018 року (а.с. 8).

Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. Відповідач просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті у банку. Засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладеного удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Також визнав, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного/удосконаленого електронного підпису (а.с.8).

На підставі вказаної Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 28.11.2018 року, Відповідачу через мобільний додаток смартфону було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та надано кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_2 з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4 % річних), зі сплатою збільшених відсотків за користуванням кредитом у розмірі 6,4 % на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8% річних), про що вказано в Умовах обслуговування рахунків фізичних осіб (а.с.9-23)

Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 25.05.2020 року у Відповідача перед позивачем утворилась заборгованість яка становить 38604 (тридцять вісім тисяч шістсот чотири) гривні 59 копійок, яка складається у тому числі з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) у розмірі 26069 (двадцять шість тисяч шістдесят дев`ять) гривень 23 копійки та заборгованості за пенею та комісією у розмірі 12535 (дванадцять тисяч п`ятсот тридцять п`ять) гривень 36 копійок (а.с. 6 та на звороті).

Згідно виписки про рух коштів по картці НОМЕР_2 від 17.02.2022 року рахунок № НОМЕР_1 за період з 28.11.2018 року по 25.05.2020 рік кредитний ліміт (станом на 25.05.2020 рік) становить 15000,00 грн., заборгованість (станом на 25.05.2020 рік) становить 38604,59 грн., баланс на початок періоду становить 15000,00 грн., баланс на кінець періоду становить - 23604, 59 грн. (а.с.74-77).

Відповідно до довідки про наявність рахунку від 17.02.2022 року на ім`я ОСОБА_1 , відкрито гривневий рахунок № НОМЕР_4 видано чорну картку НОМЕР_2 строк дії якої до 12/24 (а.с.78).

Як вбачається з довідки від 18.02.20222 року, Відповідачці, ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт через мобільний застосунок за Договором про надання банківських послуг "Monobank" від 28.11.2018 року за карткою НОМЕР_2 станом на 18.02.2022 рік у розмірі 15000,00 грн. (а.с.79).

Згідно детальної виписки про рух коштів по картці НОМЕР_2 за договором № б/н від 28.11.2018 року укладеного між АТ «Універсал банк» та клієнтом ОСОБА_1 станом на дату розрахунку заборгованості 25.05.2020 року, вказана загальна заборгованість у розмірі 38604,59 грн.(а.с.80 та на звороті), проценти за кредитом -11293,04 грн., пеня -10791,85 грн. (а.с.81), витрати -32814,05 грн. (а.с.81 на звороті), поповнення картки 16294,35 грн. (а.с.82).

Згідно наданого Позивачем видруку з мобільного додатку "Monobank" Відповідачу попередньо був надісланий Банком на зазначений ним мобільний номер НОМЕР_3 ОТР-пароль, який Відповідачем було введено у мобільному додатку "Monobank", таким чином Відповідач повідомив про свою згоду на отримання банківських послуг, які надає AT "УНІВЕРСАЛ БАНК" за Договором про надання банківських послуг "Monobank" (а.с.82 на звороті, 83-84).

5. Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 95 ЦПК України передбачає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Вимогами ч.2ст. 207 ЦК України, встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

На підтвердження того, що між банком і відповідачем було укладено договір про надання кредиту, позивачем надано в якості письмового доказу:

анкету-заяву до договору про надання банківських послуг про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг від 28.11.2018 року, відповідно до якого відповідачу відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 . Вказана Анкета-заява підписана 28 листопада 2018 року від імені ОСОБА_1 (а.с. 8);

довідку від 17.02.2022 року на ім`я ОСОБА_1 про наявність рахунку № НОМЕР_4 , на підставі якого ОСОБА_1 видано чорну картку НОМЕР_2 строк дії якої до 12/24 (а.с.78);

довідку від 18.02.20222 року, згідно якої, Відповідачу, ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт через мобільний застосунок за Договором про надання банківських послуг "Monobank" від 28.11.2018 року за карткою НОМЕР_2 станом на 18.02.2022 рік у розмірі 15000,00 грн. (а.с.79);

виписку про рух коштів по картці НОМЕР_2 від 17.02.2022 року клієнта ОСОБА_1 , рахунок № НОМЕР_1 за період з 28.11.2018 року по 25.05.2020 рік кредитний ліміт (станом на 25.05.2020 рік) становить 15000,00 грн., заборгованість (станом на 25.05.2020 рік) становить 38604,59 грн., баланс на початок періоду становить 15000,00 грн., баланс на кінець періоду становить - 23604, 59 грн. (а.с.74-77).

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як вбачається з Анкети-заяви (а.с. 8), в ній вказані персональні дані Відповідача щодо дати народження, місця проживання, реквізитів паспорту громадянина України, РНОКПП, а також міститься інформація про те, що позичальник ознайомився з договором про надання банківських послуг та погодився з ними, а також з тим, що він отримав їх примірник у мобільному додатку. Також позичальник висловив свою згоду, що дана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становлять договір про надання банківських послуг. Вказана Анкета-заява підписана 26 березня 2018 року позичальником та представником банку (а.с.8).

Натомість, Анкета-заява не містить жодних даних про те, яку саме картку отримав відповідач, строк її дії, та розмір наданого кредиту. Також не вказано будь-яких відомостей про дату вручення картки відповідачу, повідомлення йому пін-коду, строку дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості. Крім того, із даної анкети-заяви вбачається, що договір про надання банківських послуг відповідачу не видавався.

Також позивачем до позову додано Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи та Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, розміщеного на сайті https://www.monobank.ua/terms (а.с. 9-23), які не містять відомостей щодо того, яку саме картку видано відповідачу, а також підпису останнього. Інших, доказів позивачем на підтвердження того, що відповідач отримав кредитну картку, суду не надано.

З тих підстав, що надані Умови і правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника, їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Аналогічна позиція висловлена в правових висновках, що викладені у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (№ 6-16цс15) та постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року (№ 61-787св18).

Приписами ч. ч. 1, 3 ст.509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг, відповідно до вимог ст. 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів».

Згідно з вимогами п. 22 ч. 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи та Витяг з Тарифів банку, що розміщений на сайті https://www.monobank.ua/terms, як невід`ємні частини спірного договору.

Однак, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.monobank.ua/terms), неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» в період із часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Наданий позивачем Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальницею, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в анкеті-заяві позичальниці, яка безпосередньо підписана останньою, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальницею запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Разом з тим, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більш співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 03 липня 2017 року у справі № 342/180/17.

Щодо доводів банку про ознайомлення відповідачки із Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту в мобільному додатку, які остання погодила шляхом їх підписання електронним цифровим підписом, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що особливістю проекту monobank є здійснення банківського обслуговування дистанційно за допомогою використання клієнтами банку мобільного додатку. Видача картки здійснюється після попередньої ідентифікації клієнта спеціалістами банку, після чого активація картки та її використання здійснюється клієнтом онлайн.

Як вбачається зі змісту анкети-заяви від 28.11.2018 року, усі повідомлення, угоди, листи, підписання договорів здійснюється клієнтом банку онлайн за допомогою електронного цифрового підпису, здійсненого із генерації ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, який використовувався для накладення електронного цифрового підпису, який є аналогом електронного цифрового підпису.

Так, позивач стверджує, що відповідач, використовуючи додаток, за допомогою використання аналогу власноручного підпису погоджує всі Умови та Правила надання банком послуг, повідомляється про будь-які зміни до умов надання кредиту, тарифів банку тощо.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Так, електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Приписами аб. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Разом з цим, важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Тому важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Тобто, якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Такі правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Таким чином, суд зауважує, що дійсно перш ніж надавати кредитні кошти позичальниці, зважаючи на те, що проект monobank є онлайн банком, з метою дотримання вимог чинного законодавства, банком було особисто здійснено попередню ідентифікацію відповідачки, отримано документи, що підтверджують її особу, та внесено їх до бази банку, після чого на основі власноручного підпису позичальницею було згенеровано особистий ключ, який використовуватиметься для накладення електронного цифрового підпису, який відповідає власноручному підпису клієнта банку, при цьому в анкеті-заяві банку зазначається, що в подальшому вказаний підпис буде використовуватися позичальницею з метою засвідчення будь-яких дій згідно з договором в мобільному додатку.

Тобто, позивач наполягає на тому, що після направлення примірників Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту до мобільного додатку відповідачу, остання ознайомилася з ними та погодилася з їх умовами, використовуючи електронний цифровий підпис, що свідчить про погодження із позичальником усіх необхідних умов кредитного договору.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В підписаній сторонами анкеті-заяві позичальника від 28.01.2019 року відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема суми заборгованості за порушення грошового зобов`язання (неустойка), нараховану у відповідності до Тарифів.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи та Тарифів за карткою Monobank, які викладені на банківському сайті.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи та Тарифів за карткою Monobank розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування.

Суд вважає, що у такому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.monobank.ua/terms.) неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і Правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у справі №1-12/2013, за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 року, зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Суд констатує, що в анкеті - заяві № б/н від 28.11.2018 року відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісії та пені.

Посилання в анкеті - заяві на Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку, таблицю обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту, суд не може визнати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування на власний розсудсамим АТ «Універсал Банк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор мав можливість додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Відтак, враховуючи викладене, підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за пенею та комісією, нарахованої у відповідності до Тарифів за карткою Monobank, в розмірі 12535,36 гривень відсутні, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

До того ж необхідно зауважити, що міжнародними актами, зокрема, Резолюцією Генеральної асамблеї ООН від 09.04.1985 № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, у зв`язку з чим сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів.

Приписами п. 336 Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5 визначено, що первинні документи і додатки до них це документи, що фіксують факт виконання господарських операцій і стали підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку та податкових документах. До них відносяться: касові, банківські документи, ордери, повідомлення банків і переказні вимоги, виписки банків, корінці квитанцій, банківських чекових книжок, наряди на роботу, акти про приймання, здавання і списання майна й матеріалів, квитанції і накладні з обліку товарно-матеріальних цінностей, рахунки-фактури, авансові звіти тощо.

Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 5 наведеної статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 7 наведеної статті, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно з ч. 2 ст.13 ЦПК України це не є обов`язком суду.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не доведено факту погодження між сторонами умов кредитного договору, а також, строку дії такого договору, а наданий позивачем розрахунок не може слугувати підтвердженням укладення кредитного договору, оскільки по суті є письмовим обґрунтуванням заявлених вимог.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про платіжні системи», платіжна картка - це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для лініювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунку банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Тобто, використання платіжної картки можливе лише за наявності відкритого рахунку.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 25.05.2020 року, відповідач, з урахуванням часткового виконання зобов`язань за кредитним договором, має заборгованість за тілом кредиту - 38604,59 грн. Так, з розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами, погашаючи заборгованість, сплачуючи банку грошові кошти в різних розмірах, в результаті чого, станом на 25.05.2020 року, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), за розрахунком позивача, склав 26069,23 грн. (а.с.6 та на звороті).

Аналізом наданого представником позивача розрахунку заборгованості встановлено, що отримані та використані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» відповідачем повернуті.(а.с.6 та на звороті).

При цьому, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача, за період з 28.11.2018 року по 25.05.2020 року Банком були нараховані відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом в загальному розмірі 9047,53 грн. (колонка 9 розрахунку а.с.6 та на звороті), які були сплачені Відповідачем у повному обсязі у розмірі 9047,53 грн. (колонка 10 розрахунку а.с.6 та на звороті). Так, на залишок поточної заборгованості за кредитом нараховано відсотки: у січні 2019 року - 800,59 грн., у лютому 2019 року - 452,98 грн., у березні 2019 року - 1025,30 грн., у квітні 2019 року - 1118,34 грн., у травні 2019 року - 1297,65 грн., у червні 2019 року - 1350,57 грн., у липні 2019 року - 1439,77 грн., у серпні 2019 року - 1564,33 грн., які, відповідно до наданих суду документів, не погоджені з відповідачем, оскільки у Анкеті-заяві позичальника від 28.11.2018 року відсутні умови про встановлення розміру відсотків за користування кредитом, але фактично сплачені Відповідачем, що підтверджується розрахунком (а.с.6).

Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем та відповідно до розрахунку, проведеного судом, за період з 28.11.2018 року по 25.05.2020 року, розмір наданих відповідачу за період з 28.11.2018 року по 25.11.2020 року кредитних коштів становить 15000 грн.

Крім того, Банком в позові також зазначалось, що відповідачу був наданий ліміт по кредиту у сумі 15000,00 грн., видачу кредиту у більшому розмірі Банком доведено не було, при цьому просить стягнути з відповідача загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 26069,23 грн.

В межах визначеного ліміту, доказів на підтвердження збільшення ліміту позивачем не надано, при цьому відповідач повернула 25341 гривня 88 копійок (16294 гривні 35 копійок (колонка № 13 розрахунку) в рахунок погашення тіла кредиту + 9047 гривень 53 копійки (колонка № 10 розрахунку) в рахунок погашення відсотків, що не булим погоджені з відповідачем), таким чином з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) у розмірі 26069,23 грн. слід відрахувати повернуті відповідачем кошти у розмірі 25341 гривня 88 копійок, саме залишок у розмірі 727 грн. 35 копійок Відповідач має повернути позивачу к рахунок не сплачених кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які повернуто станом на час звернення позивача до суду з даним позовом.

Крім того, судом встановлено, що заборгованість за поточним тілом кредиту відсутня, і складає 0, 00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (колонка № 3 розрахунку) (а.с.6 та на звороті).

Тіло кредиту це сума, яку позичальник фактично отримує на руки. У неї входить тільки основний борг. Прострочене тіло кредиту є сумою яку позичальник не повернув. У заяві анкеті заяві позичальника плата за прострочене тіло кредиту не визначена, крім того, в матеріалах справі відсутні докази можливості його нарахування.

Отже, суд зауважує про безпідставність вимог про стягнення простроченого тіла кредиту через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті в анкеті - заяві від 28.11.2018 р., оскільки тіло кредиту і прострочене тіло кредиту не є тотожними поняттями.

Прострочена кредитна заборгованість це частина поточного тіла кредиту, яка на конкретну календарну дату стає простроченою. Однак для того, щоб вважати частину поточного тіла кредиту простроченою, умовами та правилами кредитного продукту повинно бути чітко визначено пільговий період кредитування, умови та порядок нарахування простроченої заборгованості. Однак матеріали справи не містять доказів того, що споживач був обізнаний про те, що кредитна заборгованість за поточним тілом кредиту може бути винесена на прострочку.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 190/1419/19-ц (провадження № 61-10096св20), від 04 листопада 2020 року у справі № 720/1394/19 (провадження № 61-8855св20).

Отже, за таких умов, позовні вимоги банку про стягнення простроченого тіла кредиту підлягають частиковому задоволенню у сумі 727 гривень 35 копійок різниці між загальним залишком заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) у розмірі 26069,23 грн. та повернутими відповідачем коштами у розмірі 25341 гривня 88 копійок.

У відповідності до частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач має право вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок із повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 727 гривень 35 копійок загальний залишок не сплаченої заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту).

Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця суми загального залишку заборгованості за наданим кредитним лімітом (тіло кредиту) відповідно до Договору про надання банківських послуг "Monоbаnk" від 28 листопада 2018 року та суми повернутих відповідачем коштів у розмірі 727 (сімсот двадцять сім) гривень 35 копійок.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 114 грн. 45 коп.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , на користь Акціонерне товариство «Універсал Банк», заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 28.11.2018 року, яка утворилась станом на 25.05.2020 року у розмірі 727 (сімсот двадцять сім) гривень 35 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , на користь Акціонерне товариство «Універсал Банк», судові витрати у розмірі 114 (сто чотирнадцять) гривень 45 копійок сплачений судовий збір.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Дніпровського апеляційного суду.

Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Сторони по справі:

позивач - Акціонерне товариство «Універсал Банк», юридична адреса реєстрації: місто Київ, вулиця Автозаводська, будинок № 54/19, ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації та проживання:: АДРЕСА_1 .

Суддя Івченко Т. П.