Справа № 204/394/15-ц
Провадження № 6/204/26/22 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву представника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Чечелівський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про видачу дублікату виконавчого документу,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся представник ОСОБА_1 з заявою про видачу дублікату виконавчого листа по рішенню Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2015 року у цивільній справі № 204/394/2015-ц за позовом ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Заявниця вказує, що 20.09.2017 нею було подано до виконавчої служби заяву про повернення їй виконавчого документу, так як на той момент між подружжям налагодилися подружні стосунки. Згідно листа Чечелівського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вбачається, що станом на 04.10.2021 виконавчий лист №204/394/15 від 26.02.2015, виданий Красногвардійським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/3 частини, на виконання до відділу не надходив та на виконані не перебував. 24.09.2021 ОСОБА_1 звернулась до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із позовними заявами до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Після чого заявниця вирішила відновити стягнення аліментів, однак нею було встановлено, що виконавчий лист про стягнення аліментів було втрачено коли вони із сім`єю переїжджали з одного місця проживання до іншого, що перешкоджає її законному праву стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей, а тому вона вимушена звернутися до суду із цією заявою з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів, а саме про видачу дублікату виконавчого листа.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомили.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні було встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2015 року у цивільній справі № 204/394/2015-ц позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання його малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 28 січня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття, в особі матері дітей - ОСОБА_1 . (а.с. 32-33).

Вказане рішення суду скасовано не було і набрало законної сили 11.03.2015 року.

На підставі цього рішення суду, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було видано відповідні виконавчі листи.

Разом з тим, з відповіді Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 04.10.2021 року № 1803 вбачається, що станом на 04.10.2021 року виконавчий лист № 204/394/15-ц від 26.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/3 частини, на виконання до відділу не надходив та на виконанні не перебуває (а.с. 54).

Вищевикладене свідчить про втрату оригіналу виконавчого листа № 204/394/2015-ц від 26.02.2015.

Таким чином, виконавчий лист вважається таким, що втрачений. Станом на дату постановлення даної ухвали виконавчий лист фактично не виконаний і стягнення за ним не відбувається.

Відповідно же до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Крім того, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Аналогічні положення мають ч. ч. 4, 8 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У разі невідповідності правового акта міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір України.

Так, Європейський суд з прав людини при здійсненні правосуддя, зокрема у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, у п. 40 зазначає, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Також, Європейським судом з прав людини було постановлене «пілотне» рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (YuriyNikolayevichIvanov v. Ukraine) від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04, де Суд зазначає, що ця справа стосується існуючої проблеми, яка постійно нагадує про себе, породжуючи порушення Конвенції, які найчастіше виявляє Суд у справах проти України; більше ніж половина рішень, винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи влади України.

Окрім того, Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях зазначав, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог.

У зв`язку з вищевказаним, суд вважає необхідним застосувати у даних правовідносинах вищевказану практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За таких обставин, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, в порядку п. 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд вважає можливим видати ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа виданого по рішенню Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року у цивільній справі № 204/394/2015-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - для подальшого виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129-1 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 18, 76, 77, 81, 182-183, 223, 247, 258-261, 352-355, п. 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Чечелівський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про видачу дублікату виконавчого документу - задовольнити.

Видати ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа виданого по рішенню Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року у цивільній справі № 204/394/2015-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а саме: в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 28 січня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття, в особі матері дітей - ОСОБА_1 - для подальшого виконання.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день складення її повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Самсонова