ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 травня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/3455/18

Головуючий у першій інстанції Ковальова Т. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/481/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну часток у спільній частковій власності та визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну часток у спільній частковій власності та визнання права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивовано тим, що перебуваючи у шлюбі позивач та відповідачка набули у спільну часткову власність у рівних частинах будинок АДРЕСА_1 , який за час подружнього життя був добудований та переоблаштований. Значну частину особистих коштів на його переобладнання було витрачено саме позивачем, а тому його частка у спільній частковій власності збільшилась та має становити 18/25 часток будинку про що і просить у своєму позові позивач.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну часток у спільній частковій власності та визнання права власності на нерухоме майно залишено без розгляду та відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення заяви позивача і залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України. Відмовляючи в задоволенні зави відповідачки про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що судового розгляду у справі не відбулося, а позовна заява залишена без розгляду, а тому відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу, яка не надавалася і не могла бути надана за відсутності фактичного розгляду справи. Крім того, судом враховано, що стороною відповідача по вказаній справі не було подано відзиву, не викладено позицію з приводу заявлених позивачем вимог, не надано детального опису виконаних робіт (наданих послуг), а тому у стягненні витрат на правничу допомогу належить відмовити у зв`язку з необгрунтованістю. Також, відповідачем не доведено, що звернення позивача до суду із заявою про залишення його позову без розгляду свідчить про безпідставність та необґрунтованість позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржувану ухвалу скасувати в частині відмови у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення заяви відповідачки про відшкодування витрат на професійну правову допомогу у розмірі 5000 грн та витрати на сплату судового збору у розмірі 490,20 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції необґрунтовано зазначив у своїй ухвалі про те що судового розгляду у справі не відбулося, оскільки справа призначалась до розгляду сім разів і у судові засідання представник відповідача приїздила з м. Києва. Деякі судові засідання відкладались у зв`язку з подачею заяв позивача про їх відкладення, але в більшості з них вирішувались процесуальні питання з підготовки справи до слухання. Подача відзиву на позовну заяву є правом а не обов`язком сторони. По справі було проведено три підготовчих засідання і відповідачка не визнавала позовних вимог позивача, вважаючи його позов безпідставним, необґрунтованим, поданим без належних, допустимих доказів, таким що мав на меті позбавити відповідачку її права власності.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає ухвала суду першої інстанції.

По справі встановлено, що 27.07.2018 року до суду зернувся з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну часток у спільній частковій власності та визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою суду першої інстанції від 20.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі на 9-00 4 грудня 2018 року. ( а.с. 82)

Судове засідання, яке відбулось 04.12.2018 року було відкладено на 9-30 27.12.2018 року у зв`язку з клопотанням представника відповідача для виготовлення відзиву на позовну заяву. ( а.с.86-88)

07.12.2018 року по справі заявлено позивачем відвід судді Олійнику В.П., який було розглянуто в судовому засіданні 10.12.2018 року. Ухвалою суду від 10.12.2018 року заяву про відвід задоволено. ( а.с.83-94)

16.04.2019 року подано заяву про відвід судді Ковальової Т.Г. Курочкою Д.В. та Курочкою І.В., яку ухвалами суддів від 18.04.2018 року та від 26.04.2019 року залишено без задоволення. ( а.с. 110-117)

21.05.2019 року від відповідачки надійшла заява про зупинення провадження у справі, яка була розглянута в судовому засіданні 21.05.2019 року та задоволена. ( а.с. 118-124)

Ухвалою суду від 04.06.2021 року провадження у справі було відновлено та справу до розгляду призначено на 8-30 3 серпня 2021 року.( а. с. 133)

Від позивача на адресу суду надійшли заяви від 02.08.2021 року та від 26.07.20121 року про виклик у судове засідання свідків. ( а.с. 136)

Відповідачка у клопотанні від 03.08.2021 року просила суд стягнути на її користь судові витрати в тому числі витрати понесені нею на правову допомогу. ( а.с. 142) В якості доказів їх понесення було надано квитанцію до прибуткового касового ордеру Серії 12 АААМ 419356 ( а.с. 144) і «Соглашеніє» № 812 від 21.11.2018 року.( а.с. 145)Матеріали справи містять ордер на аркуші справи 119.

В судове засідання призначене на 03.08.2021 року позивач ОСОБА_1 не з`явився, від його представника адвоката Гринь Л.В. надійшла заява від 03.08.2021 року про проведення судового засідання без її участі. Ухвалою суду від 03.08.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10-00 4.10. 2021 року. ( а.с. 140-141,166-167)

Від представника позивача адвоката Гринь Л.В. надійшли заяви від 04.10.2021 та 01.12.2021 року про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні. ( а.с.171-172, 174)

Судові засідання призначені на 4.10.2021 року та на 01.12.2021 року не проводились, їх фіксація не здійснювалась. ( а.с. 173,175)

12.01.2022 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про залишення його позову без розгляду. ( а.с. 177)

13.01.2022 року відповідач ОСОБА_3 подала повторно заяву про стягнення з позивача на її користь витрат на оплату правничої допомоги в сумі 5000 грн. Заява мотивована тим, що оскільки позивач подав заяву про залишення позову без розгляду вона має право в порядку ч. 5 ст. 142 ЦК України на відшкодування понесених нею витрат на професійну правничу допомогу. ОСОБА_2 вважає що позивач дія недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов без будь-яких належних та допустимих доказів. Недобросовісний позивач подаючи позов мав протиправну мету порушення прав відповідачки, як співвласника житлового будинку ( а.с. 180).

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У заяві про стягнення судових витрат у розмірі 5 000,00 грн, пов`язаних із правовою допомогою, заявник не зазначив, які дії позивача у вказаній справі були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду. У заяві вказано на норми ЦПК України, а також судову практику у подібних справах.

Вирішуючи вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

З огляду на обставини справи, доводи заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. Присутність у судових засіданнях представника відповідача та її витрати пов`язані з віддаленістю місця знаходження суду не можуть бути підставою для покладення на позивача компенсації цих витрат понесених відповідачем. Відшкодування можливе лише у випадку доведення необґрунтованості дій позивача.

Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, апеляційний суд приходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника, при цьому апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Суд забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування оскарджуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 січня 2022 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: