ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/734/22 Справа № 206/4249/21 Суддя у 1-й інстанції - Поштаренко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря Заворотного К.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1 адвоката Пащенко Вікторії Ігорівни

на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Наталія Сергіївна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що на момент спливу шестимісячного строку, встановленого ст.1270 ЦК України, вона перебувала на лікарняному з травмою ноги з 26 липня 2021 року по 09 серпня 2021 року, що вважає поважною причиною пропуску такого строку, враховуючи, що на час відкриття спадщини вона не проживала та не була зареєстрована за адресою проживання спадкодавця./а.с.1-3/.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2021 року відмовлено у задоволені заявлених позовних вимог /а.с.60-62/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки при ухвалені рішення судом першої інстанції не були враховані обставини та норми закону, на які позивач посилалася у своїй позовній заяві /а.с.71-75/.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися, будь-яких заперечень проти доводів апеляційної скарги суду надано не було.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , та за відомостями свідоцтва про народження виданого 30 травня 1990 року серії НОМЕР_1 , її батьками записано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 8), які перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 22 червня 1993 року, що узгоджується зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 виданого 30 червня 1993 року(а.с.10).

Згідно зі свідоцтвом про шлюб виданого повторно 05 травня 2015 року, після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 своє дівоче прізвище змінила на ОСОБА_6 , уклавши шлюб з ОСОБА_7 (а.с. 11).

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 17 серпня 2021 року повторно Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що 08 лютого 2021 року складено актовий запис № 135 (а.с. 7).

Після смерті батька позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Н.С. від 19 серпня 2021 року в задоволені заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено, на підставі того, що остання не проживала зі спадкодавцем на момент смерті, та протягом встановленого законом строку не подала такої заяви до нотаріальної контори (а.с. 4).

Також судом першої інстанції встановлено, що у відповідності до довідки виданої 09 серпня 2021 року «Синельниківською центральною міською лікарнею» Синельниківської міської ради ОСОБА_1 перебувала в лікарні з 26 липня 2021 року по 09 серпня 2021 року (а.с. 12), однак суд надав перевагу усним поясненням позивача в судовому засіданні, де вона зазначила, що перебувала на амбулаторному лікуванні, що суперечить зазначеному у довідці лікарні та є письмовим доказом у справі, в розумінні ст. 79 ЦПК України.

Також суд першої інстанції надав оцінку довідкам № 41, № 45 про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовця внутрішніх військ МВС виданих КНП «Синельниківським центром ПМСО СМР», з яких встановлено, що з 16 листопада 2020 року по 02 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 хворіла на COVID-19 (а.с. 13-14), що також підтверджується результатом тесту, який зроблено 16 листопада 2021 року на підтвердження вищевказаної хвороби, де зазначено результат тесту «позитивний» (а.с.16), які не охоплюють період шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно довідки № 22 про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовця внутрішніх військ МВС виданої 02 червня 2021 року КНП «Синельниківським центром ПМСО СМР» судом першої інстанції встановлено, що з 02 червня 2021 року по 08 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 хворіла з діагнозом «ГРВІ» (а.с.15), при цьому колегія суддів зазначає, що хоча зазначений строк хвороби позивача і охоплює період для звернення із заявою до нотаріуса, однак має досить малий строк перебігу хвороби, що не є у причинно-наслідковому зв`язку із пропуском строку позивачем для подання заяви на прийняття спадщини.

Разом з цим, судом першої інстанції встановлено, що спадкова справа №28/2021 заведена 16 лютого 2021 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_2 , матері померлого. З такою самою заявою 19 серпня 2021 року звернулася його донька ОСОБА_1 ,, але їй було відмовлено, зокрема, з підстав пропуску строку визначеного законом (а.с. 23-38).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою.

Тобто, за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна (розділ 10, пункт 1.2).

З огляду на зазначене нотаріус не перевіряла коло спадкоємців після померлого та такі документи відсутні у заведеній 16 лютого 2021 року спадковій справі, що є підставою вважати про необізнаність позивача, як спадкоємиці першої черги спадкування за законом, до того ж на рівні з відповідачем, з поважних причин, враховуючи ще те, що вона разом із спадкодавцем не проживала та мала інше зареєстроване місце проживання.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши її фактичні обставини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2020 року у справі №315/714/19 закріплені висновки про те, що поважною обставиною, яка пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця, що потягло за собою незначний пропуск строку для прийняття спадщини є гостре раптове захворювання.

Суд першої інстанції не взяв зазначене до уваги, що саме довідкою виданою 09 серпня 2021 року «Синельниківська центральна міська лікарня» Синельниківської міської ради на кінцевий день подання заяви до нотаріуса 09 серпня 2021 року встановлено перебування позивача з гострим раптовим захворюванням у лікарні, як і не встановив, що час пропуску строку для прийняття спадщини позивачем є незначним, і не з`ясував відносини позивача з відповідачем, які є одне одному бабусею та онукою, враховуючи, що відповідач не повідомляла позивача, як спадкоємицю першої черги спадкування за законом після батька, про смерть останнього, крім того, звертаючись з заявою про прийняття спадщини вказала, що інших спадкоємців за законом немає, внаслідок чого позивач втратила час на звернення до нотаріуса із відповідною заявою своєчасно.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм процесуального та матеріального права.

Надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а саме: відсутність встановлення факту поважності причин пропуску позивачем шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори, а тому оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову та визначення ОСОБА_1 додаткового строку в один місяць, з дня набрання рішення суду законної сили, для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Пащенко Вікторії Ігорівни задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2021 року скасувати.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 один місяці з дня набрання рішення суду законної сили.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров