Справа № 450/3185/20 Провадження № 2/450/954/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2022 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Добош Н.Б.

при секретарі Гев`як Ю.С.

за участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3 ,, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , треті особи Львівська районна державна адміністрація Львівської області, Відділ "Служби у справах дітей" Личаківського району про предмет спору з врахуванням уточнень : про відібрання в ОСОБА_2 , дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та повернення їх батькові ОСОБА_5 ,-

стислий виклад позиції позивача та відповідача :

підстава позову (позиція позивача): позивач, є батьком малолітніх доньок ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Після смерті його дружини, ОСОБА_8 , є єдиним законним опікуном своїх дітей. До смерті дружини, ІНФОРМАЦІЯ_1 , вони всією сім`єю проживали разом в будинку матері дружини ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_8 , позивач вирішив переїхати та проживати з дітьми за своїм зареєстрованим місцем проживання в АДРЕСА_2 ., де проживає його мати. Про своє рішення, позивач повідомив відповідачку, та хотів забрати молодшу доньку ОСОБА_9 , так як, старша після смерті дружини була в бабусі (його матері). Натомість, відповідачка відмовилася віддати позивачу його дитину, не впустила до будинку до вони всі разом проживали, не дала змогу забрати дитячі речі. Позивач неодноразово звертався до відповідачки, щоб вона добровільно повернула доньку ОСОБА_9 , але вона категорично відмовилась, тим більше намагалася викрасти зі школи старшу доньку ОСОБА_10 . Через такі дії ОСОБА_2 , позивач звертався до правоохоронних органів та до органу опіки та піклування, але вони не змогли допомогти, і порадили звернутися до суду. 25 вересня 2020 року, ОСОБА_10 перебувала на заняттях в школі № 21 ЛМР (вул. Кониського, 8, м. Львів), близько 9 год. 00 хв., ОСОБА_2 та ОСОБА_11 користуючись довірою малолітньої дитини викрали її зі школи. Не знайшовши своєї дитини в школі, де вона мала перебувати та була ввірена вчителям, позивач звернувся до Личаківського ВП ГУНП у Львівській області. Такі дії ОСОБА_2 та ОСОБА_11 є неприпустимими, вони суперечать закону та принципам моралі. Крім того, дії ОСОБА_2 щодо утримання дітей, не надання їм можливості жити та спілкуватися з батьком, травмують психіку дітей, які і так недавно втратили матір. Також, вона чинить психологічний тиск на дітей, намагається налаштувати дітей, проти батька. На підставі наведеного просить заявлені позовні вимоги, задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 подала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Вказане мотивує тим, що її малолітні внуки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 після смерті, внаслідок важкої хвороби 15 липня 2020 року їхньої матері ОСОБА_8 , проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 . Звертає увагу, що малолітні діти із моменту їх народження проживають у будинку загальною площею 127,2 кв.м. (житлова площа 65,9 кв.м.), мають свою окрему кімнату (13 кв.м.), яка обладнана меблями та дитячим ліжком, отримують належний догляд, гармонійні умови для їх розвитку та виховання. Саме тому, достатні умови проживання, щоденне виховання дітей, психічний стан, фізичний і духовний розвиток, підготовка до самостійного життя, належний догляд та повноцінне харчування повністю відповідають всім потребам та «найкращим інтересам дитини». Позивач проживає в однокімнатній квартирі житловою площею 16 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , де зареєстровано 4 осіб. Для малолітній дітей не створено елементарних умов для відпочинку, навчання та дозвілля - відсутні окремі дитячі ліжка, дитячі меблі чи столи для навчання. Малолітніх дітей змушують спати на одному дивані із батьком, який систематично зловживає спиртними напоями і ніде протягом тривалого часу не працевлаштований. Діти не отримують елементарної уваги та людського тепла, належного спілкування. Зазначає, що жодних перешкод у спілкуванні та вихованні батька і малолітніх дітей відповідачкою, ні будь-ким іншим не чиниться. Так, у період з 25 вересня по 10 листопада 2020 р. позивач: 06.10.2020 р. прийшов на день народження малолітньої ОСОБА_9 і передав їй подарунок; лише один раз 13.10.2020 р. провідав своїх малолітніх дітей, спілкування із дітьми тривало 20-30 хв., після чого він з власної ініціативи пішов; 13.10.2020 р. приніс дітям - 2 йогурти, 4 банани, 200 грам печива; 20.10.2020 р. передав дітям - 2 йогурти, 3 банани, 1 гранат (до дітей не заходив); 24.10.2020 р. передав дітям - 2 йогурти, 6 бананів, 4 апельсини, пачку печива; 10.10.2020 р. та 20.10.2020 р. телефонував відповідачу, а також по телефону 03.11.2020 р., 05.11.2020 р. та 07.11.2020 р. спілкувався із ОСОБА_10 (з Юстинкою жодного разу не спілкувався). Перебуваючи у стані емоційних та алкогольних впливів, позивач періодично проявляє агресивну поведінку до малолітніх дітей, діти зазнають негативного психологічного впливу та психічних травм, часто плачуть. Відповідні обставини підтверджуються висновками психолога від 19.10.2020 р. стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Разом із цим, ОСОБА_5 до смерті доньки відповідача і матері дітей, жодним чином не допомагав їй у лікуванні, не брав участі у вихованні дітей, не цікавився їх психологічним та моральним розвитком, вів аморальний спосіб життя та систематично зловживав спиртними напоями. Дані обставини підтверджуються письмовими заявами та поясненнями : заявою ОСОБА_12 від 15.09.2020 р.; заявою ОСОБА_13 від 13.09.2020 р.; заявою ОСОБА_14 від 16.09.2020 р.; заявою ОСОБА_15 від 15.09.2020 р; заявою ОСОБА_16 від 13.09.2020 р.; заявою ОСОБА_11 від 15.10.2020 р. Окрім цього, не відповідають принципу «найкращих інтересів дитини» наступні юридично-значимі обставини: відсутність у батька ОСОБА_5 протягом тривалого часу жодного заробітку (доходу) та постійного місця роботи; систематичного зловживання батьком ОСОБА_5 спиртними напоями; відсутності у батька належних та елементарних побутових умов для проживання та виховання дітей; неможливість проживання дітей на спільній житловій площі розміром 16 кв.м. з членами сім`ї, чия поведінка та спосіб життя може негативно вплинути, в тому числі, у зв`язку з зловживанням спиртними напоями; відсутності для малолітній дітей окремого ліжка (ліжок) та умов для відпочинку, дозвілля, навчання, а також повноцінного і здорового сну; створення загрози психічному та духовному розвитку малолітньої дитини через змушування її до щотижневого відвідування сауни до 24 год ночі; неналежному догляду за дітьми стосовно підготовки та виконання ними домашніх завдань та вивчення шкільних предметів; змушування дитини перед початком шкільних уроків з 07:00 до 09:00 год пересиджувати у родичів батька; необхідності врахування бажання дитини стосовно проживання за місцем народження у селі Підбірці разом із бабцею, а також навчання у Підбірцівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів. Зазначає, що з метою врегулювання побутових питань та конфліктів стосовно виховання дітей та визначення найкращих інтересів дітей, відповідач звернулася до Личаківського районного суду м. Львова з позовом про визначення порядку виховання дітей та місця проживання малолітніх дітей, усунення перешкод у здійсненні прав щодо виховання онуків.

Позивач в судове засідання з`явився, заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у ньому. Також вказав, що бажає проживати спільно зі своїми дітьми, надавати їм належну опіку та виховання. Зазначив, що його мати звільнилась з роботи та може перебувати та доглядати за дітьми у період часу, коли він перебуватиме на роботі. На даний час через конфліктну ситуацію не може спілкуватись із відповідачкою, оскільки остання його ображає. Коли приходив до дітей, то його не впускали в будинок. Просив позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання з`явилася, щодо заявлених позовних вимог заперечила, з підстав, викладених у відзиві. Зазначила, що останній рік позивач з сім`єю майже не проживав. Після смерті ОСОБА_17 відповідач просила позивача домовитись про проживання дітей у неї у с.Підбірці, оскільки тут знаходиться школа, діти мають друзів та вважають своїм рідним домом. Коли ОСОБА_5 забрав ОСОБА_10 до себе у м.Львів та перевів в іншу школу на навчання, то дитина телефонувала до неї і просила забрати її назад. ОСОБА_2 приходила до ОСОБА_10 під школу, щоб побачити. Вказала, що забрала ОСОБА_10 назад до с.Підбірці на її прохання. Вказувала, що забезпечує дітей належним піклуванням, у дітей є усі необхідні умови для проживання, навчання та дозвілля. Тому вважає, що найкращим для дітей буде залишитись проживати у с.Підбірці за її місцем проживанням, та не заперечує, щоб батько ОСОБА_5 відвідував дітей. Просила відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судове засідання з`явився, заявлені позовні вимоги заперечив, просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Вказує, що діти не мають емоційного контакту з батьком, менша донька ОСОБА_9 , ще більше тягнеться до батька, ніж старша ОСОБА_10 . Не заперечує факту, що участь батька у вихованні дітей, є необхідною, однак батько такого контакту з дітьми не налагодив. Зазначає, що для дітей умови проживання у відповідача, є більш сприятливі та для них це стале середовище.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 в судове засідання з`явився, заявлені позовні вимоги заперечив, просив в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки вважає, що це буде відповідати найкращим інтересам дітей.

Представник третьої особи Львівської районної державної адміністрації Львівської області в судове засідання не з`явився, однак скерувала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Щодо заявлених позовних вимог покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи Відділу "Служби у справах дітей" Личаківського району в судове засідання не з`явилася, однак скерувала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позов заперечує у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні вказала, що являється донькою відповідача ОСОБА_2 . Свідок зазначила, що проживали в одному будинку зі своєю донькою, з матір`ю, відповідачем у справі, сестрою та її чоловіком, позивачем у справі ОСОБА_5 та їхніми дітьми ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Під час спільного проживання були часті випадки, коли ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Під час того, які він працював в ресторані, останній часто залишався ночувати на роботі. Коли захворіла сестра ОСОБА_20 , від її чоловіка не було допомоги. Коли сестри не стало зателефонувала мати ОСОБА_5 та запропонувала привезти дітей до неї у село. Дітей привезли у село до матері ОСОБА_5 , однак ОСОБА_9 не захотіла залишатись. Пізніше ОСОБА_5 повідомив їй та ОСОБА_2 , що ОСОБА_10 він переводить на навчання у ліцей у м. Львові. 09.09.20р. свідок із ОСОБА_2 пішли під школу, щоб побачити дитину, яка просила їх, щоб забрали її. 23-24.09.2020р. мати з ОСОБА_9 поїхали в Моршин. 25.09.2020р. ОСОБА_10 написала, щоб свідок прийшла в парк біля школи. Коли свідок приїхала до школи, ОСОБА_10 вибігла зі школи і просила її забрати. Свідок забрала ОСОБА_10 і поїхала з нею. Приблизно о 12-13 год цього дня повідомила матір ОСОБА_5 , що забрала ОСОБА_10 . Пізніше ОСОБА_10 навчалась вдома, а документи забрали аж в березні 2021 року і тоді ОСОБА_10 відновила навчання у Підберізцівській школі. Позивач інколи телефонував, у жовтні-листопаді 2020р. два-три рази в місяць. Приходив до дітей на свято Святого Миколая. 27.06.2021р. ОСОБА_5 прийшов на перше причастя до ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні вказала, що є рідною сестрою відповідачки у справі ОСОБА_2 . В період часу останні пів року хвороби ОСОБА_21 свідок щодня відвідувала сім`ю, возила хвору до лікаря, ОСОБА_22 біля Олі не бачила. Забирала дітей до себе на час похорону, займалась організацією похорону. ОСОБА_23 прийшов до дітей після похорону. На другий день свідок завезла дітей до ОСОБА_2 . Свідок вказала, що дітьми займалась бабуся, водила їх у садок та школу, ходила на батьківські збори. Свідку відомо, що ОСОБА_5 запропонував відвезти дітей у село до його матері. ОСОБА_2 погодилась, але коли вони приїхали до другої бабусі, то ОСОБА_9 не захотіла залишатись там. Пізніше ОСОБА_5 перевів ОСОБА_7 у Львівську школу. Також повідомила, що на день народження дитини бачила ОСОБА_24 , який приніс цукерки. Також бачила ОСОБА_5 біля церкви в день Святого Причастя Бойко С.

Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні вказала, що проживає по сусідству у с. Підберізці, де проживає ОСОБА_2 . Вказала, що у період часу, коли ОСОБА_5 проживав разом із сім`єю у с. Підбірці бачила, що він допомагав по господарству, водив дітей до школи, до садочку, оскільки часто їх підвозили. Конфліктів у сім`ї не бачила. Бачила спілкування з дітьми, як купував їм фрукти, йогурти. Свідок зазначила, що 06.10.2021р. ОСОБА_5 приїхав на день народження дитини. Однак двері йому не відкрили, діти з будинку не виходили. В цей день приїжджала поліція. Бачила, що коли ОСОБА_5 приїжджав під хату, та коли йому ніхто не відчиняв, вішав пакунок на хвіртку. Свідок вказала, що у травні 2021р. ОСОБА_5 дізнавшись, що ОСОБА_9 впала і зломала ногу, зателефонував до неї, дитина сказала, що все нормально. У вересні 2020року ОСОБА_2 та дітей не було вдома, вони кудись поїхали.

Свідок ОСОБА_26 у судовому засіданні вказала, що являється рідною сестрою позивача та хресною мамою ОСОБА_7 . Зазначила, що у період часу, коли сім`я ОСОБА_27 проживала у с.Підбірці часто відвідувала їх, була присутня на сімейних святах. Після смерті братової дружини ОСОБА_5 вирішив переїхати проживати до ОСОБА_28 разом з дітьми, вважаючи, що у Львові більше можливостей для дітей відвідувати гуртки, спортивні заняття. У Львові проживають батьки свідка та позивача, які можуть допомогти у вихованні дітей. У серпні 2020р. разом із ОСОБА_10 їздили у Карпати, де гуляли з нею по горах, їздили машиною по гірському хребту. Свідок надала фотографії ОСОБА_10 у цій подорожі. У вересні 2020 р. свідок брала ОСОБА_10 із собою у сауну, там були інші діти, з якими ОСОБА_10 бавилась у джакузі. На даний час у зв`язку з конфліктною ситуацією не спілкується із ОСОБА_2 . Із ОСОБА_10 спілкувалась по телефону.

Опитана у судовому засіданні ОСОБА_29 , розповіла, що їй вісім років та вона відвідує другий клас. Проживає разом із сестрою, тіткою та її дочкою. Їй подобається проживати разом з бабусею. Дитина розповіла, що робить уроки з бабусею, якщо щось потрібно звертається до бабусі. На запитання чи хотіла б проживати з батьком ОСОБА_9 заперечила. Батько приходив на день народження у жовтні. По телефону не хоче з ним спілкуватись. Бачила, що на Різдво батько прислав ОСОБА_10 вітання.

Опитана у судовому засіданні ОСОБА_7 , розповіла, що відвідує школу у с.Підбірці, де у неї улюблена вчителька, дружить із всім класом. Із друзями проводить вільний час, гуляють у селі, ходить у гості. У будинку бабусі має свою кімнату, свій робочий стіл та окреме ліжко. У період часу, коли проживала у м.Львові, тоді спала на диванчику з татом. ОСОБА_30 готувала незвичні страви. Соломії не подобалось там проживати. У новій школі з нею ніхто не хотів дружити. ОСОБА_10 зазначила, що у період часу, коли батько проживав спільно з ними у Підбірцях були періоди, що не ночував вдома, також пригадує випадок, коли з батьком ходила в гості до його друзів, то там на столі стояли пляшки пива та горілки. Розповіла, що їй відомо де працює батько. Останній раз батько приходив на свято Святого Миколая, приніс цукерки та мандаринки. На Різдвяні свята прислав вітання по телефону. Зі своєю хресною на даний час ОСОБА_10 не спілкується. На запитання чи хотіла б проживати з батьком ОСОБА_10 заперечила.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

23.09.2020 року запит, щодо доступу до персональних даних; 02.10.2020 року заява про забезпечення позову; 02.10.2020 року заява про збільшення позовних вимог; 16.10.2020 року ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі; 19.10.2020 року ухвала про відмову в забезпеченні позову; 11.11.2020 року апеляційна скарга на ухвалу від 11.11.2020 року; 11.11.2020 року клопотання представника позивача про долучення доказів; 12.11.2020 року відзив на позовну заяву; 11.11.2020 року клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі; 12.11.2020 року ухвала про відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі; 12.11.2020 року ухвала про залучення третьої особи; 01.12.2020 року клопотання відповідача про долучення доказів; 08.12.2020 року клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи; 14.12.2020 року клопотання представника позивача про надання матеріалів справи для ознайомлення; 17.12.2020 року клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи; 22.12.2020 року клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи; 22.12.2020 року клопотання третьої особи Відділу «Служби у справах дітей» Личаківського району; 22.12.2020 року ухвала про відкладення розгляду справи; 22.01.2021 року клопотання третьої особи Відділу «Служби у справах дітей» Личаківського району; 25.01.2021 року клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи; 02.03.2021 року ухвала про витребування доказів; 22.03.2021 року клопотання третьої особи Відділу «Служби у справах дітей» Личаківського району про відкладення розгляду справи; 22.03.2021 року документ на виконання ухвали про витребування доказів; 30.03.2021 року клопотання про долучення доказів; 15.04.2021 року клопотання третьої особи Відділу «Служби у справах дітей» Личаківського району про долучення висновку; 19.04.2021 року клопотання третьої особи Відділу «Служби у справах дітей» Личаківського району про розгляд справи у їх відсутності; 20.04.2021 року клопотання третьої особи Відділу «Служби у справах дітей» Личаківського району про долучення висновку; 14.05.2021 року клопотання представника позивача про ознайомлення з матеріалами справи; 14.05.2021 року клопотання представника відповідача про ознайомлення з матеріалами справи; 14.05.2021 року зустрічний позов ОСОБА_2 ; 24.05.2021 року ухвала про повернення зустрічного позову; 10.06.2021 року клопотання представника позивача про заміну третьої особи; 10.06.2021 року ухвала про залучення третьої особи; 05.07.2021 року клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи; 09.07.2021 року лист Служби у справах дітей Львівської районної державної адміністрації; 16.07.2021 року ухвала про призначення справи до судового розгляду; 27.08.2021 року клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи; 02.09.2021 року клопотання представника третьої особи Львівської районної державної адміністрації Львівської області про розгляд справи у її відсутності; 03.09.2021 року клопотання представника третьої особи Львівської районної державної адміністрації Львівської області про розгляд справи у її відсутності; 07.09.2021 року клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи; 07.09.2021 року ухвала про відкладення розгляду справи; 15.11.2021 року клопотання представника позивача про долучення доказів; 01.12.2021 року клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи; 21.12.2021 року клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи; 31.01.2022 року клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи; 31.01.2022 року ухвала про відкладення розгляду справи; 03.02.2022 року ухвала про відкладення розгляду справи; 14.03.2022 року ухвала про відкладення розгляду справи; 19.04.2022 року клопотання представника третьої особи про розгляд справи у його відсутності.

Суд заслухавши пояснення сторін та представників відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , перебували в зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина, визнається сторонами, тому доказуванню у відповідності до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягає.

Судом встановлено що за час перебування у шлюбі, у ОСОБА_5 та ОСОБА_8 народилися діти, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 27.08.2020 року (Том 1 арк. 12) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 27.08.2020 року.(том 1 арк. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 27.08.2020 року (Том 1 арк. 13).

Судом встановлено, що ОСОБА_8 , до дня смерті проживала, разом з своїм чоловіком ОСОБА_5 та дітьми ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , та відповідачкою ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_3 . Вказане обставина визнається сторонами, тому доказуванню у відповідності до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягає.

ОСОБА_2 , є мамою ОСОБА_8 , та бабою ОСОБА_7 , ОСОБА_6 .

Малолітня донька ОСОБА_6 , після смерті матері проживала разом з ОСОБА_31 , а ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_5 з серпня 2020 року.

Таким чином судом встановлено, що спір між сторонами виник у зв`язку з тим, що батько дітей, після смерті дружини вирішив змінити місце свого проживання та місце проживання своїх дітей та переїхати проживати за своїм зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

27.08.2020 року ОСОБА_5 звернувся до Личаківського відділу полії ГУНП у Львівській області із заявою, в якій просить вжити заходи відносно тещі заявника ОСОБА_32 , яка після смерті дружини заявника, утримує та не дає бачиться із донькою ОСОБА_33 , також психологічно налаштовує проти заявника. Вказана заява зареєстрована за № 14912. (Том 1 арк. 18).

27.08.2020 року ОСОБА_5 , звернувся із заявою відділу «Служби у справах дітей» Личаківського району про повернення малолітньої доньки ОСОБА_34 (Том 1 арк. 72), та отримав відповідь 22.09.2020 року, відповідно до якої позивачу рекомендують звернутися в компетентні органи для вирішення спору щодо місця проживання доньки ОСОБА_6 (Том 1 арк. 70).

Судом встановлено, що позивач вжив належних заходів для продовження навчання доньки ОСОБА_7 , яка з 1 вересня 2020 року розпочала навчання у Ліцеї № 21 Львівської міської ради. (Том 1 арк. 110).

25.09.2020 року ОСОБА_5 , звернувся до Личаківського ВП ГУНП у Львівській області із заявою з проханням вжити заходи до розшуку його неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , яку без його відома забрала теща ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_11 , 25.09.2020 року приблизно о 09 год. 00 хв. із ліцею № 21 ЛМР, оскільки між ними періодично виникає спір щодо місця проживання дитини, який вирішується на даний час у судовому порядку, що стверджується копією витягу про внесення відомостей до ЄРДР 25.09.2020 року за № 0001232 (Том 1 арк. 71).

30.09.2020 року постановою слідчого СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області, кримінальне провадження внесене до ЄРДР 25.09.2020 року за № 0001232, закрите у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Постанова мотивована тим, що 29.09.2020 року стало відомо, що дитина ОСОБА_7 перебуває у м. Моршин разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_2 . 30.09.2020 року ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_7 , прийшли у Личаківський ВП ГУНП у Львівській області, для надання письмових пояснень. Місце перебування ОСОБА_7 встановлено, на даний момент вона проживає з бабусею ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3 . (Том 1 арк. 80-81).

30.09.2020 року ОСОБА_5 , звернувся до Відділу «Служби у справах дітей» Личаківського району із заявою про здійснення ними всіх необхідних дій, щодо повернення малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_34 . (Том 1 арк 73-75).

30.09.2020 року ОСОБА_5 звернувся до Личаківського ВП ГУНП у Львівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, оскільки вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_11 незаконно, протиправно без його відома та згоди батька, викрали малоліттю ОСОБА_7 , а також незаконно утримують ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , проти їх волі та дозволу батька за адресою АДРЕСА_1 . (Том 1 арк. 78).

08.10.2020 року ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 08.10.2020 року, зобов`язано Личаківський ВП ГУНП у Львівській області внести відомості до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_5 від 30.09.2020 року. (Том 1 ар. К 86).

21.10.2020 року Личаківським ВП ГУНП у Львівській області внесено відомості до ЄРДР за ч. 2 ст. 146 КК України. (Том 1 арк. 88).

06.10.2020 року ОСОБА_5 звернуся із заявами до Служби у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації, (Том 1 арк. 97-99), Уповноваженого з Президента України з прав людини (Том 1 арк. 103-105), 08.10.2020 року до Львівської обласної прокуратури Львівської області (Том 1 арк. 89-91), «Служби у Справах дітей» Львівської міської ради, про здійснення всіх необхідних дій, щодо повернення йому його малолітніх доньок ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

09.10.2020 року ОСОБА_5 , звернувся до Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області про вжиття заходів, щодо тещі ОСОБА_2 , яка чинить йому перешкоди бачитися з дітьми ОСОБА_35 та ОСОБА_36 (Том 1 арк. 114-116).

29.10.2020 року Пустомитівським ВП ГУНП у Львівській область, розглянуто звернення ОСОБА_5 від 06.10.2020 року, та вказано події описані ним у зверненні, викликані спором цивільно-правових відносин, вирішення якого, не є компетенцією Національної поліції України. (том 1 арк. 120).

З врахуванням наведеного, судом встановлено, що батько дітей, позивач у справі, після смерті дружини ОСОБА_8 , мав намір забрати дітей для спільного проживання, однак відповідач дітей батькові не віддала, позивач почав вживати заходи, щодо повернення дітей.

Відповідно до статті 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

Таким чином, закон закріплює переважне право батьків на проживання разом з малолітньою дитиною. Таке переважне право полягає в тому, що таке суб`єктивне право надає його носієві можливість пріоритетно перед іншими особами набути інше або здійснити існуюче суб`єктивне сімейне право. Внаслідок цього переважне право на проживання разом з дитиною (а) спрямовано на набуття (відновлення) немайнового права на сім`ю, (б) виникає разом із певним суб`єктивним правом та перебуває в пасивному стані до настання юридичних фактів передбачених в законі, (в) реалізується, як правило, за участю іншого суб`єкта, внаслідок чого носій переважного права може набути суб`єктивне право, (г) захищається шляхом переведення або відновлення прав та обов`язків, набутих третьої особою всупереч перевагам, які має суб`єкт переважного права, на нього. Законом прямо допускається, що батькам може бути відмовлено в реалізації переважного права, якщо це буде суперечити інтересам дитини.

Відповідно до статей 3, 5 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються.

Оскільки СК України не визначає зміст категорії «інтереси дитини», то розкрити зміст цього поняття можна через підхід, що застосовує Європейський суд з прав людини.

Так, при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: 1) у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо не придатною або явно неблагополучною; 2) у найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному середовищі, що не є неблагополучним (п, 100 рішення ЄСПЛ у справі «Mamchur v. Ukraine» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09).

Суд нагадує, що хоча первинною метою статті 8 Конвенції є захист особи від свавільного втручання органів державної влади, додатково існують позитивні зобов`язання, невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. У зв`язку з основною гарантією права взаємного використання батьками та дитиною присутності один одного Суд неодноразово встановлював, що стаття 8 Конвенції включає як право батьків на вжиття заходів для повернення дитини, так і обов`язок національних органів влади вживати такі заходи (див., серед інших джерел, рішення у справі «Ігнакколо-Зеніде проти Румунії» (Ignaccolo-Zenide v, Romania), заява № 31679/96, п. 94, ЄСПЛ 2000-І). Зазначене застосовується не лише у справах, пов`язаних із обов`язковим відібранням дітей на державне утримання та вжиттям заходів соціального захисту, а також у справах, у яких між батьками та іншими членами сім`ї дитини виникає спір щодо спілкування з дитиною та її проживання (див. рішення у справі «Хокканен проти Фінляндії» (Hokkanen v. Finland), від 23 вересня 1994 року, п. 55, Series А № 299, та у справі «Фуска проти Румунії» (<…>), заява № 34630/07, п. 34, від 13 липня 2010 року). (п, 78 рішення ЄСПЛ у справі «Mamchur v. Ukraine» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09).

Статтею 8 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. 2. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно (а) здійснено згідно із законом, (б) відповідає одній чи кільком законним цілям, що визначені пунктом 2 статті 8 Конвенції, (в) є необхідними у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей.

На питання, чи передбачене втручання у право сторін законом, закон (стаття 163 СК України) відповідає ствердно, оскільки закріплює переважне право батьків на проживання разом з малолітньою дитиною, але закон допускає, що батькам може бути відмовлено в цьому, якщо це буде суперечити інтересам дитини.

На питання, чи відповідає втручання у право однієї із сторін цілям, про яке йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції, суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод дитини і відповідно вона має законну мету у значенні пункту 2 статті 8 Конвенції.

Визначаючи, чи був захід із втручання у право однієї із сторін необхідним у демократичному суспільстві, суд, беручи до уваги справу в цілому, має розглядати підстави, наведені для виправдання застосування заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме ретельної оцінки низки факторів, і залежно від обставин справи вони можуть відрізнятися.

Відповідно до довідок психолога Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр» клініки психічного здоров`я дітей, підлітків та молоді ОСОБА_37 від 19.10.2020 року, про обстеження ОСОБА_7 та ОСОБА_34 , то рекомендовано забезпечити дітям адекватні, спокійні умови проживання там, де діти відчувають себе в безпеці і з тими людьми, до яких вони відчувають емоційну прив`язаність та прихильність : в даному випадку це бабуся по материнській лінії, тітка та сестра. (Том 1 арк. 139, 140).

Відповідно до висновку амбулаторної судово-психологічної експертизи № 04/к від 08.02.2021 року, малолітня ОСОБА_7 , зазнала психологічних та психічних страждань через втрату матері, тому в даний час їй необхідний спокій та багато люблячих людей на стабільній території, власне там де вона проживає на даний час, бабусі ОСОБА_2 та відвідувати школу. Участь батька у вихованні дитини має бути обов`язковою, на стабільній для дитини території, а це територія бабусі ОСОБА_2 . У дітей даного індивідуально-психологічно властивості структури особистості знаходяться у процесі формування. Так, як дана психотравмуюча ситуація для малолітньої ОСОБА_7 , може відкласти непоправимий відбиток на формування індивідуально-психологічних особливостей структури особистості. (Том 2 арк. 6-7).

Однак згідно висновку амбулаторної судово-психологічної експертизи, на вирішення експертизи ставилися питання : 1) чи спричиненні малолітній дитині ОСОБА_7 психологічні страждання за умов примусової зміни серпні 2020 року місця проживання, виховання та навчання ? 2) яким чином сімейна ситуація впливає на індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_7 , її психічний розвиток та відчуття благополуччя ? 3/ яка територія проживання для ОСОБА_7 є більш психологічно безпечною, із ОСОБА_2 чи ОСОБА_5 .

Проаналізувавши вказаний висновок, судом встановлено, що експертом відповіді на перших два питання не надано.

Вказаними довідками та висновком експертом не висвітлювалося питання, щодо виявлення залежності оцінки сімейної ситуації дитиною від впливу з боку батька та інших дорослих, не встановлено здатності малолітньої особи правильно сприймати обставини, що мають значення у справі, і давати про них відповідні показання.

Окрім того у довідках психолога та висновку експерта, не проаналізовано чи існують будь-які негативні фактори, які б не дозволяли проживати дітям разом з батьком.

Таким чином суд вказані довідки та висновок, оцінює критично, окрім того у вказаному висновку експерта, вказано, що участь батька у вихованні дитини, є обов`язковою.

Довідки психолога та висновок експерта свідчать про емоційну прихильність дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_34 до бабусі ОСОБА_2 та необхідність продовження спілкування між ними. Необхідність продовження спілкування між дітьми та бабусею ОСОБА_2 позивачем не заперечується. Як вбачається з даних довідок та висновку експерта немає жодних вказівок на те, що проживання дітей з батьком, буде мати будь-який негативний вплив на дітей.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації від 260001-вих. 30821 від 15.04.2021 року про розв`язання спору, виходячи з інтересів та віку дітей, з метою забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний і гармонійний фізичний, розумовий і духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя, Личаківська районна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за недоцільне відібрати в ОСОБА_2 , малолітніх внуків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (Том 2 арк. 21-24).

Вказаний висновок органу опіки та піклування не є обов`язковим для суду (частини п`ять, шість статті 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

Відповідно до ч. 5, 6 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду.

У висновку зазначено, що досліджувалися взаємовідносини сторін з дітьми, думка дітей, умови проживання сторін, висновок практичного психолога, висновок амбулаторно судово-психологічної експертизи, доходи позивача у справі. Однак судом встановлено, що надаючи вказаний висновком, органом опіки та піклування, не досліджувалося питання отримання, ОСОБА_2 будь-якого доходу.

На думку суду, вказаний висновок прийнято з порушенням ч. 5 ст. 19 СК України, без повного, всебічного та об`єктивного розгляду, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого висновку та рішення. У висновку не зазначено чому орган опіки та піклування відійшов від загального правила, за яким права батька дитини є пріоритетними по відношенню до прав та інтересів інших родичів. Не були з`ясовані причини з яких позивач не брав участі у вихованні та відвідуванні дітей в певний період, з яких підстав діти проживають разом з бабою, а не з батьком з яким вони проживали до моменту смерті матері.

Суд вважає, що вказаний висновок, щодо недоцільності відібрання малолітніх дітей від ОСОБА_2 , є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дітей. Крім того, прив`язаність дітей до бабусі, не є підставою для відмови позивачу у праві виховувати своїх дітей та проживати разом з ними.

Висновком органу опіки та піклування встановлено, що згідно довідки від 05.02.2021 року № Р ОСОБА_5 , працює в ТзОВ «Родинна ковбаска» на посаді укладальник-пакувальник, дохід за період з 24.11.2020 року по 31.01.2021 року склав 16. 214, 29 грн. Також встановлено, що старша донька ОСОБА_7 , навчається в 3-а класі ліцею № 21 ЛМР, однак з 26.09.2020 року по теперішній час, ліцей не відвідує, молодша донька ОСОБА_6 навчається в середній школі в с. Підбірці, Пустомитівського району, Львівської області.

Відповідно до характеристики виданої 03.11.2020 року з попереднього місця праці ОСОБА_5 в ресторані «Персей», ОСОБА_5 характеризується позитивно. (Том 1 ар. 121).

Судом встановлено, що відповідно до актів обстеження умов проживання як за місцем проживання ОСОБА_5 , так і за місцем проживання ОСОБА_2 , умови проживання є належними, створені всі необхідні умови для проживання та виховання малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (Том 1 арк. 16, 153).

Показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , довідкою Підберізцівської ЗЗСО І-ІІІ ступенів № 65 від 17.11.2020 року та довідкою Церковного комітету УГКЦ Св. Миколая с. Підбірці, підтверджено, що ОСОБА_2 займалася вихованням дітей.

Показами свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_25 підтверджено, що ОСОБА_5 займався вихованням дітей.

Щодо долучених стороною відповідача письмових заяв ОСОБА_12 , ОСОБА_38 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , адресованих голові Личаківської районної адміністрації, то такі не є належними та допустимим доказами, в розумінні Глави 5 ЦПК України.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, відповідно до якої держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що проживання дітей з батьком, який має переважне право перед іншими особами на особисте виховання малолітніх дітей та на те, щоб вони проживали з ними, суперечитиме інтересам дітей.

Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю [рішення у справі «Гнахоре проти Франції» (Gnahore v. France), заява № 40031/98, п. 59, ЄСПЛ 2000-ІХ]. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany), [ВП], заява № 25735/94, п. 50, ЄСПЛ 2000-VIII, та у справі «Марсалек проти Чехії» (Marsalek v. the Czech Republic), заява № 8153/04, п. 71, від 4 квітня 2006 року)». У цьому контексті недостатньо встановити, що дитину може бути поміщено у краще середовище для її виховання (див. рішення у справі К. і Т., зазначене вище, п. 173). Не може також бути виправданим захід, що роз`єднує сімейні зв`язки, самим лише посиланням на ненадійний стан батьків, що може бути вирішено за допомогою менш радикальних засобів, такими як цільова матеріальна допомога та соціальна підтримка, а не шляхом розлучення сім`ї (див., наприклад, рішення у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 50, від 18 грудня 2008 року. (п. 100 рішення ЄСПЛ у справі «Mamchur v. Ukraine» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09).

Натомість судом встановлено, що позивач, спроможний забезпечити належні умови для фізичного, духовного, соціального розвитку та матеріального забезпечення малолітніх дітей.

Дії відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_11 , які забравши у вересні 2020 р. ОСОБА_7 зі школи у м. Львові без згоди батька, та змінивши без його згоди її місце проживання у с. Підбірці, також не свідчать, що відповідач діяла в інтересах дитини ОСОБА_7 , оскільки внаслідок її дій дитина протягом періоду часу з жовтня 2020 р. по березень 2021 року взагалі не відвідувала школу.

Не сприяють спілкуванню батька з дітьми неприязні відносини, які існують між сторонами на даний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Встановлені обставини вказують, що зміна місця проживання дітей потребує певного періоду адаптації, однак така можливість, відповідачем повністю заперечується.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_29 , до смерті матері, проживали разом з матір`ю та батьком, однак після смерті матері, відповідач змінила місце проживання ОСОБА_7 без згоди батька, а ОСОБА_29 , залишилася проживати з відповідачем без згоди батька, та проживають разом з бабою на момент постановлення рішення.

Основні доводи відповідача у даному спорі зводились до того, що позивач зловживав алкогольними напоями, що при розгляді справи належними та допустимими доказами не підтвердилось. Окрім того у висновку органу опіки та піклування, факту зловживання ОСОБА_5 алькогольними напоями не підтверджено. Також свої заперечення відповідачем аргументуються, зокрема: меншою площею житла, яким забезпечений ОСОБА_5 та у якому будуть проживати діти, звичним середовищем проживанням дітей, які з народження проживали у с.Підбірці у будинку, який належить відповідачу, прихильним відношенням дітей до бабусі.

Однак дані аргументи не можуть слугувати достатньою підставою для втручання в право батька та розрив сімейних зв`язків з дітьми.

Разом з тим суд зазначає, що думка дітей у вирішенні спору про відібрання дітей є важливою, проте вона не може бути визначальною в цьому питанні, оскільки із врахуванням віку дітей, така думка не є свідченням того, що залишення дітей проживати разом з бабусею у спірному випадку має на меті забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

Крім того, ухвалюючи рішення, суд бере до уваги той факт, що відповідач вчинила дії, що унеможливило батькові проживати спільно з дітьми за його місцем проживання.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Mamchur v. Ukraine» від 16 липня 2015 року зазначено, що інші висновки судів стосовно того, що опікун виконував свої обов`язки та що заявником не було продемонстровано, що у якнайкращих інтересах дитини буде її проживання з ним, відносяться до висновків щодо більш або менш сприятливого середовища для виховання дитини, що є недостатніми самі по собі для виправдання такого крайнього заходу, як відібрання дитини від одного з батьків (див., наприклад, рішення у справі «Й.С. проти Сполученого Королівства», згадане вище, п. 134. (п. 109 рішення ЄСПЛ заява № 10383/09).

Возз`єднання дитини з біологічним батьком є важливим позитивним обов`язком держави, і право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя. Право батька на проживання з його малолітньою дитиною має бути захищене, й у правовідносинах, що складаються між батьком і дитиною, бабою і дитиною, він має переважне право на проживання з дитиною. З боку відповідача не надано беззаперечних доказів, що проживання дітей з батьком, який має переважне право перед іншими особами на особисте виховання малолітніх дітей та на те, щоб вони проживали з ними, суперечитиме їхнім інтересам.

Відібрання дітей від бабусі ОСОБА_2 , відповідає ст. 8 Конвенції, оскільки здійснено згідно із законом, (б) відповідає законним цілям, що визначені пунктом 2 статті 8 Конвенції, (в) є необхідними у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей.

Також суд наголошує, що враховуючи емоційну прихильність дітей до бабусі, слід продовжити спілкування дітей та бабусі, що може бути забезпечене встановленням участі бабусі у вихованні малолітніх дітей.

Враховуючи вищевикладене, враховуючи те, що батько повинен приймати безпосередню участь у вихованні дітей, тобто прав наданих батькам до досягнення їхніми дітьми повноліття на їх виховання, захист їх інтересів, та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, тому суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги, слід задоволити, оскільки це буде відповідати найкращим інтересам дітей та сприятиме повноцінному їх вихованню та розвитку.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10-13,81,259,263,265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позовні вимоги ОСОБА_5 ,- задоволити.

Відібрати в ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та повернути батькові ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 , 840, 80 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Позивач : ОСОБА_5 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідач : ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

Третя особа : Львівська районна державна адміністрація Львівської області, м. Львів, вул. Винниченка, 18.

Третя особа : Відділ "Служби у справах дітей" Личаківського району, м. Львів, вул. К. Левицького, 67.

Повний текст судового рішення складено 09.05.2022 року.

СуддяН. Б. Добош