Провадження № 2/761/817/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Притула Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києвів порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2020 року до Дніпровського районного суду м.Києва надійшла зазначена позовна заява.

22 січня 2021 року справа надійшла до Шевченківського районного суду м.Києва за підсудністю.

В позовних вимогах позивач просить: за протиправну бездіяльність відносно його законних прав Головному управлінню Пенсійного фонду України в м.Києві виплатити позивачу моральну шкоду в розмірі 31 255,86 грн.

Вимоги обгрунтовані тим, що з боку відповідача були зменшені виплати позивачу з 83% до 70% від грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії з 01.01.2018 року. Заборгованість за проведеним з 01.04.2019 року перерахунку основного розміру пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019 року становить 312 558,69 грн.

Вищевказані порушення законних прав позивача було підтверджено рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 23.01.2020 року, справа №640/680/19, яке набрало законної сили.

Як зазначає позивач, враховуючи вік, емоційний стан та психологічні наслідки фактичної відмови відповідачів виконувати судове рішення,яке набрало законної сили, він зазнав моральних страждань, інколи відчаю, його життєвий розклад зазнав значних змін, внаслідок необхідності витрачати сили, здоров`я, час на захист своїх законних прав. Тому позивач оцінив моральну шкоду в розмірі десятої частини невиплачених йому коштів станом на 05.12.2020 року, а саме 31 255,86 грн.

Ухвалою суду від 29.01.2021 року було відкрито спрощене провадження без виклику сторін.

28.04.2021 року до суду надійшов відзив на заявлені вимоги в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили виконуються добровільно органами Пенсійного фонду України в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. На виконання рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 23.01.2020 року у справі №640/680/19 відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2018 року в розмірі 83% грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум. Як зазначає представник, виплату заборгованості за рішенням в сумі 47 829,54 грн. буде здійснено в межах бюджетних асигнувань виділених на цю мету. Розмір пенсійної виплати станом на 01.10.2020 року становить 13 191,90 грн.

Представник зазначає, що у виписному епікризі медичної картки стаціонарного хворого та у свідоцтві про хворобу, які надав позивач, не підтверджено зв`язок погіршення стану здоров`я позивача з виплатою заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду; дії відповідача щодо виконання рішення суду здійснені в рамках діючих правових норм та в правовому полі не оскаржені позивачем; відсутні докази, що підтверджують моральну шкоду та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та вказаними наслідками; відсутні обгрунтування визначеного розміру моральної шкоди.

30.04.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач наполягає на задоволенні заявлених вимог та зазначає, що відповідач не спростував твердження позивача та аргументи щодо суті позовних вимог.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.

Сторони не звертались до суду із клопотанням про слухання справи з викликом сторін.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Оцінивши надані суду докази, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач не погодився з порядком нарахування пенсійного забезпечення та звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 23.01.2020 року (справа №640/680/19) зобов`язано Міністерство оборони України скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону N 2262-XII, статті 9 Закону N 2011-XII та з врахуванням положень постанови N 704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру пенсії позивача; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо зменшення ОСОБА_1 встановленого розміру пенсії з 83 % до 70 % від грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії з 01.01.2018; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії в розмірі 83 % грошового забезпечення з 01 січня 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення набрало законної сили.

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень зазначеної статті, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.

Судова практика при цьому виходить із положення, що "відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору" (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначав, що внаслідок невірного нарахування пенсійного забезпечення він зазнав моральних страждань на підтвердження чого надав медичну документацію.

Однак суд не може взяти до уваги як належний доказ спричинення моральної шкоди Свідоцтво про хворобу №809 від 31.08.2010 року, оскільки вказане свідоцтво видане до здійснення перерахунку пенсійного забезпечення.

Виписний епікриз з медичної карти стаціонарного хворого №15375 та виписка із медичної карти стаціонарного хворого №389 не доводять спричинення позивачу моральних страждань внаслідок перерахування пенсії та в зв`язку з прийняттям рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 23.01.2020 рокуу справі №640/680/19.

Суду на підтвердження обґрунтування моральної шкоди не надані докази факту заподіяння позивачеві моральних страждань, а тому з врахуванням зазначеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог позивача про відшкодування моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи що позивачем не доведено заявлені вимоги належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.77-81, 141, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня оголошення рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г.Притула