Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Дегтяренко К.С.,

за участю секретаря судового засідання Чейпеш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовною ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська Агенція з повернення боргів» про визнання недійсним кредитного договору,-

встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська Агенція з повернення боргів» про визнання недійсним кредитного договору.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

20 жовтня 2014 року між позивачем та ПАТ «Ідея Банк» підписано кредитний договір № Z06.929.77203, за яким банк зобов`язався надати кредит в розмірі 100 100 грн. зі строком погашення 20.10.2019 р. та сплатою за користування кредитом відсотків та щомісячної комісії. Відповідно до п. 1.4 договору, було передбачено сплату щомісячної комісії в розмірі 2,8 % від початкової суми кредиту, а суми комісії були визначені в п. 6.1 кредитного договору. В подальшому на підставі договору факторингу № 12/89 від 02.12.2020р., сторона ПАТ «Ідея Банк» як кредитодавця замінена на відповідача у справі, який в подальшому подав позов про стягнення заборгованості за кредитним договором з позивача у справі, в тому числі і щодо комісії. У той же час позивач вважає сплату комісії по кредитному договору недійсною. Передбачена п. 1.4 договору комісія сплачується за обслуговування кредитної заборгованості Банком. Вважає, договір в частині сплати вказаної комісії підлягає визнанню недійсним в силу вимог Цивільним кодексом України, Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» , а тому звернувся із вказаним позовом до суду.

Відповідачем подано відзив у справі, у якому просить у задоволенні позовної заяви відмовити, посилаючись на обставини викладені у відзиві, зокрема вважає, що укладений договір відповідає вимогам чинного законодавства, як на момент укладення так і на теперішній час, позичальником на момент укладення договору не висловлювалось зауважень, щодо змісту договору. Крім того вважає, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскілки договір було укладено із ПАТ «Ідея Банк». Вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.11.2021 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд у загальному позовному провадженні.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.01.2022 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду на 08.02.2022 року.

В судове засідання 08.02.2022 року:

представник позивача та позивач не з`явились, подали заяву про проведення судового розгляду у їх відсутності зазначили, що позовні вимоги підтримують, відносно ухвалення заочного рішення не заперечують.

відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Подав клопотання про проведення судового розгляду у його відсутності.

Враховуючи, викладені позиції стороні, щодо розгляду справи у їх відсутності, суд на підставі ч.8 ст. 178 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу за наявними матеріалами.

Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» підписано кредитний договір № Z06.929.77203, за яким банк зобов`язався надати кредит в розмірі 100 100 грн. зі строком погашення 20.10.2019 р. та сплатою за користування кредитом відсотків та щомісячної комісії.

На підставі договору факторингу № 12/89 від 02.12.2020р., сторона ПАТ «Ідея Банк» як кредитодавця замінена на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська Агенція з повернення боргів».

Відповідно до п. 1.4 договору, було передбачено сплату щомісячної комісії в розмірі 2,8 % від початкової суми кредиту, а суми комісії були визначені в п. 6.1 кредитного договору. Передбачена п. 1.4 договору комісія сплачується за обслуговування кредитної заборгованості Банком.

Відповідно до ухвали судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.09.2021 року відкрито провадження у справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська Агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 , були роз`яснені умови кредитування у письмовій формі.

Згідно представленого розрахунку, ОСОБА_1 , здійснювалось часткове погашення заборгованості за кредитним договором згідно графіку, та як вбачається із вказаного розрахунку, останньою сплачувалась лише заборгованість за кредитним договором.

Позиція суду та оцінка доводів учасників справи:

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини у сфері між кредитодавцем та позичальником споживчих кредитів регулюється Цивільним кодексом України, Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» та нормами міжнародного права.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частинами першою третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

Згідно з пунктом 1.4 кредитного договору від 20.10.2014 року позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості Банком, сума вказаної комісії була визначена у п. 6.1. кредитного договору. Тобто, оспорюваним пунктом 1.4. кредитного договору позичальнику фактично було встановлено плату, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

При цьому, надання інших послуг, за вказану плату, умовами договору не передбачено.

Вказана щомісячна плата за обслуговування міститься й у пункті 6 кредитного договору, а саме у графіку щомісячних платежів.

Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору.

Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися їй безоплатно, вказаний пункт кредитного договору є несправедливим та підлягає визнанню недійсним.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду викладених у своїх постановах від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18), від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19, провадження № 61-22778св19.

Аналогічна по суті та за змістом позиція викладена Верховним судом у Постанові від 07.07.2021 року по справі № 703/1518/18.

Враховуючи те, що відповідач у відповідній кредитній угоді встановив плату за послуги банку щодо обслуговування кредитної заборгованості Банком, які згідно з Законом України «Про споживче кредитування» повинні надаватися споживачеві на безоплатній основі, а реальне волевиявлення останнього, свідчить про те, що він не був обізнаний із вимогами Законодавства, щодо безоплатності надання таких послуг, оскільки наявна в матеріалах справи заява підписана споживачем про обізнаність умов кредитування, у якій вказано про вартість супутніх послуг, свідчить лише про умови вказані у кредитному договорі, а не у нормах Закону, суд дійшов до висновку, що положення кредитної угоди, які встановлюють плату за обслуговування кредитної заборгованості, слід визнати недійсними.

Щодо заперечень позивача до звернення до суду із позовом до неналежного відповідача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У вказаній справі позов пред`явлено до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення Боргів», яке є правонаступником ПАТ «Ідея Банк», відповідно до договору Факторингу № 12/89 від 02.12.2020 року. Вказане на думку суду відповідає, вимогам ст. 518,519 ЦК України.

Відповідно до ст. 518 ЦК України, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Відповідно до ст. 519 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Щодо посилання відповідача на Постанову Верховного суду від 16.06.2021р . по справі № 170/733/19, стосується саме незалучення до участі у справі належного відповідача, а саме правонаступника за договором відступлення права вимоги, оскільки такий був залучений до участі у справі в якості третьої особи, однак вирішення спору впливало на його права та обов`язки.

У зв`язку з наведеним суд вважає, що пред`явлення позову до правонаступника ПАТ «Ідея Банк» за договором факторингу відповідає вимогам ЦК України є правмо позивача та відповідає предмету вказаного спору.

Щодо позовної давності.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У вказаному випадку, су вважає, за необхідне застосувати позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 04.06.2019 року у справі № 916/3156/17, щодо незастосування строків позовної давності до нікчемних правочинів, оскільки вони є недійсними в силу вимог Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України

Обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно ст.12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин позовна вимога про визнання недійсними з моменту укладення окремих пунктів кредитного довговру, підлягає до задоволення.

Розподіл судових витрат між сторонами

Витрати із сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача у зв`язку із задоволенням позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 14, 15, 16, 203,215, 230, 256, 257, 261, 626, 628, 638, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 10, 81, 89, 133, 137, 141, 178, 247, 263-265, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» суд,-

ухвалив :

Вимоги позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська Агенція з повернення боргів» про визнання недійсним кредитного договору задовольнити.

Визнати недійсними з моменту укладення кредитного договору № Z06.929.77203 від 20.10.2014 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Ідея Банк», пункт 1.4 вказаного договору в цілому, та п. 6.1 в частині визначених до сплати платежів по комісії.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська Агенція з повернення боргів» (ЄДРПО 35625014) в користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Закарпатського апеляційного суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , (ІПН НОМЕР_1 ), проживає: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська Агенція з повернення боргів», (ЄДРПО 35625014), місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30.

Повний текст рішення буде складено та проголошено 17.02.2022 року .

Суддя К.С. Дегтяренко