Справа № 466/1432/22
Провадження № 2/466/1356/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Шукост О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти, а саме: 50813,67 грн процентів, 750,00 доларів США 3% річних, а також 908 грн судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 20.05.2015 року між ним та відповідачем укладено договір позики, про що було складено розписку, відповідно до якої позивач передав відповідачу на безпроцентній основі грошові кошти в розмірі 30000 доларів США, відповідач зобов`язувався повернути такуж суму грошових коштів до 2016 року. Станом на 21.12.2018 року відповідачем повернуто лише 5000 доларів США.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 25.11.2020 року з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 стягнуто 692 750 грн. заборгованості за договором позики, суму процентів у розмірі 118 194, 54 грн., 3% річних у розмірі 61 721,18 грн., 8810 грн. судового збору, а всього 881 475,72 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 суму процентів у розмірі 100 210,88 грн., 3% річних у розмірі 750 дол. США, 1177,40 грн. судового збору.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 01.02.2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму процентів у розмірі 56647 грн. 14 коп., та суму 3% річних у розмірі 750 доларів США, а також суму судового збору у розмірі 840 грн, 80 коп.

Позивач зазначає, що вказані рішення не виконані.У зв`язку із чим просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитом, а також 3% річних. У зв`язку із чим змушений звернутися до суду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, з позовної заяви вбачається, що просить проводити справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову. В подальшому у судове засідання не з`явився. 14.04.2022 року в розпорядження суду поступила заява ОСОБА_2 про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення у зв`язку із наступним.

Судом встановлено, що 20 травня 2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики у вигляді розписки, за умовами якої ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 на безпроцентній основі грошові кошти у розмірі 30000 доларів США, а ОСОБА_2 їх прийняв та зобов`язався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів до 2016 року.

ОСОБА_2 повернуто ОСОБА_1 станом на 21 грудня 2018 року 5000 доларів США, таким чином неповернутою є сума у розмірі 25000 доларів США.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 25.11.2020 року з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 стягнуто 692 750 грн. заборгованості за договором позики, суму процентів у розмірі 118 194, 54 грн., 3% річних у розмірі 61 721,18 грн., 8810 грн. судового збору, а всього 881 475,72 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 суму процентів у розмірі 100 210,88 грн., 3% річних у розмірі 750 дол. США, 1177,40 грн. судового збору.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 01.02.2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму процентів у розмірі 56647 грн. 14 коп., та суму 3% річних у розмірі 750 доларів США, а також суму судового збору у розмірі 840 грн, 80 коп.

Вказані рішення набрали законної сили, проте ОСОБА_2 не виконані.

У відповідності до ст.ст. 610, 612, 625 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Відповідно до статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».

Відповідно до ч. 1,2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти за користування грошима виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 липня 2014 року у справі №6-79 цс13.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Частиною 3 ст.549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, що передбачено ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Максимальний розмір пені пов`язаний із розміром облікової ставки Національного банку України. Пеня повинна обчислюватися та стягуватися за судовим рішенням лише у національній валюті України гривні. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20.03.2019 року по справі №761/26293/16-ц.

З наданого в розпорядження суду розрахунку за період з 22.12.2020 року по 21.12.2021 року вбачається, що пеня за невиконання зобов`язання за вказаний період від суми боргу становить 50813,67 грн, 3% річних становить 750 доларів США.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позичальник не виконав свої зобов`язання перед позикодавцем, суд приходить до висновку, що заборгованість пені за невиконання зобов`язання та трьох відсотків річних від простроченої суми слід стягнути із відповідача на користь позивача, які підлягають сплаті до моменту фактичного виконання боргу

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 02 вересня 2015 року у справі №6-369цс15.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України. інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у сумі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 76-81, 259, ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 540, 553, 554, 610, 611, 623, 625, 629, 651, 1048, 1049 ЦК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму пені за невиконання зобов`язання у розмірі 50813,67 грн (п`ятдесят тисяч вісімсот тринадцять гривень шістдесят сім копійок) та суму 3% річних у розмірі 750 доларів США (сімсот п`ятдесят доларів США).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О. І. Баєва