Постанова

Іменем України

20 травня 2022 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/5578/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О.В., Кравець В.А.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 ,

на рішення Деснянського районного суду м. Києва

в складі судді Галась І.А.

від 15 червня 2021 року

у цивільній справі №754/15925/20 Деснянського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_1 ,

третя особа - ОСОБА_4 ,

про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що їх спільна з відповідачем донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчання та зарахована на перший курс денного відділення Факультету лінгвістики та соціальних комунікацій Національного авіаційного універститету з терміном навчання з 01.09.2020 по 30.06.2024, вартість якого складає 32 000,00 грн на рік.

Позивачка, посилаючись на те, що у зв`язку з навчанням донька потребує матеріальної допомоги, якої відповідач не надає, просила стягнути з останнього аліменти у розмірі 5 000,00 грн, щомісяця, починаючи з 27.11.2020 і до досягнення ОСОБА_4 23-х років.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року позов задоволено у повному обсязі. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилався на те, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права розглянув справу за відсутності доказів про належне повідомлення його про розгляд справи, у зв`язку з чим позбавив права на подання відзиву, доказів на спростування позовних вимог та клопотань.

Зазначив, що матеріали справи не містять жодних доказів, які підтверджують повідомлення відповідача про розгляд справи, в тому числі за допомогою засобів мобільного зв`язку, оскільки в позовній заяві позивачкою вказано невірний номер його мобільного телефону.

Також зазначив, що з липня 2013 року і по теперішній час він зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а не за адресою: АДРЕСА_2 , яку позивачка навмисно невірно вказала у позовній заяві. Додав, що про наявність оскаржуваного рішення дізнався вже після відкриття виконавчого провадження та накладення державним виконавцем арешту на банківську картку, на яку нараховується заробітна плата.

Суд в рішенні необрунтовано зазначив, що батько не надає дитині матеріальної допомоги, адже таких обставин позивачкою не доведено.

Суд дійшов помилкового висновку, що мінливий, не постійний характер доходу відповідача дозволяє йому сплачувати щомісячно 5000,00 грн. Також, суд без належних на те доказів визначив його майновий стан, стан здоров`я, соціальний статус та відсутність на утриманні інших осіб.

Зауважив, що він не являється власником житла, офіційно працевлаштований, працює охоронцем, отримує заробітну плату, яка не перевищує 5 300,00 грн на місяць.

За наведених обставин просив скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15.06.2021.

Відповідачка повідомлена про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с. 82-83). Відзив не подавала.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року ОСОБА_4 (донька сторін) залучено до участі у справі в якості третьої особи.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Спір у даній справі не належить до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; ціна позову не перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а відтак справа розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилався на те, що судом першої інстанції постановлено рішення з порушенням норм процесуального права, а саме без належного повідомлення учасника справи, зокрема відповідача про розгляд справи.

Колегія суддів погоджується з такими доводами апеляційної скарги та приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування рішення суду.

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Повідомлення учасників справи про місце, дату і час судового засідання проводиться судом, відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України.

За приписами статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Таким чином, про належне повідомлення учасника справи про час і місце розгляду справи у даному випадку може свідчити лише розписка.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.11.2020 відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 16). Судове засідання призначено на 03.02.2021. У зв`язкою з неявкою сторін судове засідання відкладено на 30.03.2021. 30.03.2021 справу знято з розгляду та призначено судове засідання на 20.05.2021, яке також знято з розгляду та призначено розгляд справи на 15.06.2021 (а.с. 22, 24, 27).

З матеріалів справи також вбачається, що судом за адресою, зазначеною у позовній заяві, надсилалися судові повістки відповідачу про виклик в судове засідання.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про отримання відповідачем судових повісток про день, час та місце розгляду справи, що свідчить про відсутність доказів на підтвердження належного повідомлення відповідача. Також, в матеріалах справи відсутні докази про повернення судових повісток без вручення відповідачку з відміткою поштового відділення про причини не вручення.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не було доставлено sms-повідомлення на номер телефону НОМЕР_1 (а.с. 20).

Однак, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції зазначені вимоги законодавства та обставини справи до уваги не взяв, розглянувши справу за відсутності відповідача, щодо якого відсутні докази належного повідомлення про час та місце розгляду справи, суд розгляд справи не відклав, причини неявки відповідача в судове засідання не з`ясував.

Наведені вище обставини свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо належного повідомлення відповідача.

Більше того, колегія суддів враховує, що згідно копії паспорта ОСОБА_1 , яку долучено до апеляційної скарги, з 24.07.2013 місце проживання останнього зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.56-57).

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 376 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 09.11.2017, ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 11). За цією ж адресою зареєстрована і позивачка.

Згідно довідки №677/12 від 19 жовтня 2020 року ОСОБА_4 навчається на 1-му курсі денного відділення Факультету лінгвістики та соціальних комунікацій Національного авіаційного цніверситету. Термін навчання за освітнім ступенем «Бакалавр» з 01.09.2020 по 30.06.2024.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 вказувала, що донька проживає разом з нею, відповідач не надає їй матеріальної допомоги на навчання доньки, у зв'язку з чим витрати за навчання вона несе самостійно. Також вказувала, що донька не працює, оскільки навчається на денній стаціонарній формі навчання, у зв`язку з чим і потребує матеріальної допомоги, зокрема на витрати пов`язані з навчанням, харчуванням, витрати на проїзд.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, що продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання: потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, відповідач не наводив доводів, що він не має можливості утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, а лише вказував, що його щомісячний дохід є незначним, у зв`язку з чим він не має можливості сплачувати аліменти на навчання доньки у розмірі, який просить позивачка. Водночас, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 дійсно потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з продовженням навчання, оскільки навчається на стаціонарній денній формі навчання, стипендію не отримує, не працевлаштована. Більше того, відповідач не надав суду доказів, що він є непрацездатним, що в свою чергу не вказує на відсутність можливості утримувати дитину, яка продовжує навчання. Навпаки, як зазначив відповідач в апеляційній скарзі, він працює охоронцем, за що отримує офіційну заробітну плату.

Доводи апеляційної скарги щодо надання позивачці в добровільному порядку аліментів на утримання доньки до її повноліття та відсутність заборгованості по аліментам не вказують на відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу доньці, якої вона потребує.

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню на утримання дитини, що продовжує навчання, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом статей 199, 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:

1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років;

2) продовження ними навчання;

3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі;

4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітнюдитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на навчання доньки у розмірі 5 000,00 грн, щомісячно, та поряд з цим на обгрунтування своїх вимог не надала до суду належних доказів.

Разом з тим, звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилався на те, що він зареєстрований та проживає у м. Фастів Київської області, але не являється власником житла, офіційно працевлаштований охоронцем та отримує заробітну плату двома платежами в місяць, в середньому по 2 576,00 грн; його дохід за останній рік не перевищує 5 300,00 грн на місяць.

На підтвердження розміру свого доходу, відповідач долучив до апеляційної скарги виписку по рахунку за період з 01.01.2021 по 13.12.2021, видану ПАТ «КБ «ПриватБанк». З даної виписки вбачається, що у період з 01.01.2021 по 13.12.2021 усього надходжень 30 831,50 грн, з яких заробітна плата в сумі 25 760,00 грн (а.с. 58 та 58 на звороті).

Матеріали справи не містять доказів про наявність на праві власності у відповідача рухомого та нерухомого майна, доказів про стан витрат, що перевищують заробіток (дохід) відповідача, і щодо яких останнім не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Також, матеріали справи не містять доказів, що на утриманні відповідача знаходяться інші особи.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно вимог Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2022 становить 2 481,00 грн в місяць.

З урахуванням розміру прожиткового мінімуму та розміру заробітку відповідача, колегія суддів вважає, що дохід останнього надає йому можливість утримувати себе та свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 , яка є дочкою відповідача, на день звернення до суду з даним позовом не досягла 23 років, продовжує навчання, не працює, не заміжня. Навчання на денній формі позбавляє ОСОБА_4 можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги.

Колегія суддів також враховує можливість другого з батьків - матері повнолітньої дитини надавати матеріальну допомогу доньці на час навчання, а саме обставини на які посилалася позивачка у позовній заяві. Зокрема те, що вона має на утриманні ще малолітню дитину, працює, однак отримує малу заробітну плату, у зв'язку з чим не вистачає коштів на навчання доньки.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що розмір аліментів на утримання повнолітньої ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, необхідно встановити у розмірі 1 000,00 грн, щомісячно.

Визначаючи такий розмір аліментів, колегією суддів враховано положення ст. 200 СК України, за приписами якої обов`язок по утриманню дитини, яка продовжує навчання, покладається на обох батьків за наявності можливості у кожного з батьків надавати таке утримання.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Як вказувалося вище, згідно довідки №677/12 від 19.10.2020 термін навчання ОСОБА_4 до 30.06.2024.

Положеннями статті 199 СК України визначено, що у випадку продовження навчання батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення двадцяти трьох років. Тобто, віку двадцяти трьох років ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягне 30.04.2025.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку, що розмір аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, необхідно встановити у розмірі 1 000,00 грн, щомісячно, починаючи з 27 листопада 2020 року і до 30 червня 2024 року, за умови продовження навчання.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

При зверненні ОСОБА_3 до суду з даним позовом у 2020 році підлягав сплаті судовий збір в сумі 840,80 грн, від якого позивачка звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Зважаючи на викладене та беручи до уваги те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову на суму 1 000,00 грн, то з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 168 грн 16 коп., що пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інша частина судового збору - 672,64 грн компенсується за рахунок держави.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року - скасувати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_3 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, у розмірі 1 000 (тисячу) грн 00 коп., щомісячно, починаючи з 27 листопада 2020 року і до 30 червня 2024 року, за умови продовження навчання.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судовий збір з ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір у сумі 168 (сто шістдесят вісім) грн 16 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді О.В. Желепа

В.А. Кравець