Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2234/21 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М.
Категорія 68 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Богунського районного суду м. Житомира, ухвалене 06 жовтня 2021 року суддею Лєдньовим Д.М. у м. Житомирі,

у справі №295/2234/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітніх дітей та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 , в якому просила: розірвати шлюб між нею та відповідачем; визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем тривалий час виникали непорозуміння та суперечки, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. ОСОБА_1 матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча його стан здоров`я і матеріальне становище дозволяють йому надавати таку допомогу. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку ними не досягнуто.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06 жовтня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено. Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , зареєстрований 14 лютого 2018 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області - актовий запис № 208. Визначено місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання матері - ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 24 лютого 2021 року до досягнення повноліття, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення в частині стягнення аліментів, ухвалити нове судове рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 24 лютого 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. В решті рішення залишити без змін.

Зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги обставини та подані ним докази, а саме: інформаційну довідку №252200202 від 12.04.2021 про відсутність у нього права власності на об`єкти нерухомого майна; відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, надані ГУ ДПС у Рівненській області за період з І кварталу 2016 року по ІV квартал 2020 року про відсутність отриманих доходів; рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.02.2018 у справі №569/18533/17 про стягнення з нього аліментів на утримання сина від іншого шлюбу.

Вказав, що у Постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №691/926/20 зроблено висновок, що діти народжені в різних шлюбах від різних матерів мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Однак, суд не врахував даний висновок при вирішенні питання про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частки всіх видів доходу, які просить позивач у позовній заяві.

Окрім того, він має хронічне захворювання ендокринної системи - цукровий діабет, яке потребує постійного нагляду та лікування, про що свідчить довідка №571 від 14.07.2021, видана КНР «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Ювілейний» Рівненської міської ради. Дане захворювання суттєво впливає на його працездатність та матеріальний стан.

Проте, суд першої інстанції, вирішуючи спір, всупереч вимог ч.1 ст. 182 СК України, не врахував стан його здоров`я і матеріальне становище, наявність інших дітей, а також відсутність у нього на праві власності нерухомого майна.

Окрім того, вважає, що оскільки позивачем вибрано спосіб стягнення аліментів у частці від доходу, а не в твердій грошовій сумі, то з урахуванням середньої заробітної плати працівника для Рівненської області, оприлюдненої на офіційному сайті Мінфіну, цю частку слід визначити у розмірі 1/8 всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За положеннями статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Згідно з частинами другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» (в редакції на час розгляду справи судом), встановлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років складає: з 1 січня - 1921 гривень, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9-10 т.1).

Зі змісту довідки від 19 лютого 2021 року №62, виданої ПП «КВЖРЕП №15» вбачається, що діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та проживають разом із матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 11-14 т.1).

Позивачка з 16 липня 2015 року по теперішній час працює в державному підприємстві «Національні інформаційні системи», про що свідчить довідка від 19 лютого 2021 року №09 (а.с.15 т.1).

Відповідно до довідки про склад сім`ї від 16 квітня 2021 року №17965 ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Разом із ним проживають - ОСОБА_6 (мати) та ОСОБА_7 (сестра) (а.с.80 т.1).

ОСОБА_1 від першого шлюбу має сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 01 серпня 2011 року (а.с. 81 т.1).

За рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 930 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 04 грудня 2017 року і до повноліття дитини (а.с. 82-83 т.1).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №252200202 від 12.04.2021 за відповідачем не зареєстроване будь-яке нерухоме майно (а.с.79 т.1).

Зі змісту довідки від 14 липня 2021 року №571, виданої Комунальним некомерційним підприємством Центр первинної медико-санітарної допомоги «Ювілейний» Рівненської міської ради вбачається, що ОСОБА_1 має захворювання - цукровий діабет тип 2. За станом здоров`я останньому рекомендовано постійне амбулаторне лікування (а.с.208 т.1).

Відповідач не працевлаштований, не має на утриманні, крім дітей, інших осіб. Даних про дохід відповідача матеріали справи не містять.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що надані відповідачем докази щодо власного стану здоров`я та існування хронічного захворювання не свідчать про суттєвий вплив такого стану на працездатність сторони та її матеріальне забезпечення. Керуючись принципом якнайкращих інтересів дітей щодо належного їх утримання та розвитку, суд дійшов висновку про необхідність стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Такий висновок суду є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції врахував вимоги чинного законодавства, відповідно до якого мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А тому, з огляду на інтереси дітей у вигляді гармонійного розвитку з урахуванням побутових та повсякденних потреб на необхідному та достатньому рівні, обґрунтовано поклав на відповідача обов`язок сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей.

Доводи ОСОБА_1 щодо незгоди з розміром стягнутих з нього аліментів на утримання дітей суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки останній є працездатним. Будь-яких доказів на підтвердження обставин неможливості сплачувати аліменти у розмірі, встановленому судом, відповідач суду не надав.

Посилання ОСОБА_1 на наявність у нього хронічної хвороби, необхідність амбулаторного лікування, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки доказів проходження лікування, понесення у зв`язку з цим матеріальних витрат та впливу хвороби на працездатність відповідач суду не надав.

Аргументи апеляційної скарги відповідача про відсутність у нього на праві власності нерухомого майна не впливає на його обов`язок утримувати своїх дітей. Останній має зареєстроване місце проживання, а тому не має необхідності винаймати житло, у зв`язку з чим нести додаткові витрати.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він є платником аліментів на дитину від першого шлюбу, що унеможливлює стягнення з нього аліментів на двох дітей від другого шлюбу у розмірі 1/3 частки всіх видів доходу, є такими, що ґрунтуються на неправильному розумінні закону.

Посилання на постанову Верховного Суду №691/926/20 від 21.07.2021 щодо рівності прав на матеріальну допомогу дітям народженим в різних шлюбах колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у цій справі Верховний Суд розглядав спір про зміну розміру присуджених аліментів на утримання дитини. Окрім того, враховуючи, що відповідач на даний час не працює, то розмір аліментів на всіх дітей з урахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку буде однаковим.

Посилання на обчислення розміру аліментів державним виконавцем з урахуванням розміру середньої заробітної плати для відповідної місцевості на правильність ухваленого рішення не впливає і не перешкоджає останньому працевлаштуватися та сплачувати аліменти відповідно до отриманого доходу. Відсутність постійного заробітку не звільняє ОСОБА_1 , як батька, від виконання свого обов`язку щодо утримання дітей.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду у частині стягнення аліментів є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Рішення суду у частині розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей не оскаржувалось, а тому судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Справа про стягнення аліментів відповідно до п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною, а тому, згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у ній не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 12 січня 2022 року.