Справа № 289/654/22
Номер провадження 2/289/269/22
УХВАЛА

19.05.2022 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Кириленко О.О., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправними дій нотаріусів, скасування реєстрації права власності та правочинів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить визнати протиправними дії нотаріуса Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області Михальова Геннадія Івановича та приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Камінської Людмили Василівни та скасувати наступні правочини і державну реєстрацію права власності:

1.Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Радомишльською державною нотаріальною конторою Житомирської області 26 січня 2000 року за реєстром №2-92 на ім`я ОСОБА_2 на житловий будинок по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2.Державний акт на право власності на землю серії ІІІ-ЖТ №052010, виданий 25.01.2002 Кичкирівською сільською радою Радомишльського району Житомирської області, який зареєстрований в книзі реєстрації державних актів за №147;

3.Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ №220708, виданий 11.07.2005 Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області, який зареєстрований в книзі реєстрації державних актів за №81;

4.Реєстрацію приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Камінської Л.В. у Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 30.01.2012 за померлим ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі рішення Радомишльського районного суду від 26.11.2011, ухваленого по справі №2-о-331/11;

5.Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Камінською Л.В. 05.04.2012 за реєстром №613 на ім`я ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

6.Реєстрацію приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Камінської Л.В. у Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 19.04.2012 за ОСОБА_4 права власності на нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.04.2012 за №613;

7.Договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Алєксєєвою Г.А. 08.06.2017 за реєстром №825;

8.Договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Алєксєєвою Г.А. 08.06.2017 за реєстром №826;

9.Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Слівінською О.Б. 04.02.2019 за реєстром №825;

10. Договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Слівінською О.Б. 04.02.2019 за реєстром №826.

Крім того, позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом першої черги право власності на спадкове майно, що належало його рідній бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме на:

1. Житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

2. Земельну ділянку, загальною площею 0,4800, що складається з двох земельних ділянок, а саме земельної ділянки, площею 0,1500 га, кадастровий номер :05:003:0029, що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та земельної ділянки, площею 0,3300 га, кадастровий номер :05:003:0020, що призначена для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на під зазначеним житловим будинком з будівлями та біля них, за адресою: Житомирська області, Радомишльський район, с. Кичкирі.

Разом з позовною заявою позивачем було подано до суду заяву про звільнення його від сплати судового збору, яку мотивовано тим, що розмір судового збору за подачу вказаної позовної заяви перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік.

Ухвалою судді Радомишльського районного суду від 06.05.2022 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, а його позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк п`ять днів з дня отримання ним копії цієї ухвали для усунення недоліків.

Зокрема, судом було зазначено, що позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду із своїм позовом має сплатити судовий збір за заявлені ним вимоги немайнового характеру у розмірі 9924 грн. (по 992,40 грн. за кожну з 10 вищезазначених вимог немайнового характеру) та за вищевказані вимоги майнового характеру про визнання за позивачем права власності в розмірі 3010,57 грн. (1% від загальної вартості спірного нерухомого майна, що оцінено в сумі 301057 грн.), тобто судовий збір в загальній сумі 12934,57 грн.

На виконання вказаної ухвали суду позивач подав заяву про усунення недоліків разом із повторною заявою про звільнення від сплати судового збору та уточненою позовною заявою, яка містить аналогічні позовні вимоги.

Вказану повторну заяву про звільнення від сплати судового збору позивач обґрунтовує тим, що розмір судового збору перевищує п`ять відсотків розміру його доходу.

Дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 про усунення недоліків, суддя вважає, що у задоволенні його заяви про звільнення від сплати судового збору слід відмовити, а позивачу надати додатковий строк для усунення недоліків з наступних підстав.

Зокрема, суд повторно звертає увагу позивача на наступну правову позицію.

Відповідно до статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Правовий аналіз вищезазначених норм закону дає підстави стверджувати, що законодавцем встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктивних та предметних критеріїв, за яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може звільнити від сплати судового збору.

У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Підставою для звільнення від сплати судового збору може бути, наприклад, видана в установленому законом порядку довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, стипендію, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії», «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення у здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку, розмірі і у строки, покладається на особу, яка подає скаргу.

За змістом статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням наведеної практики ЄСПЛ, основною підставою для звільнення особи від сплати судового збору (крім осіб, які звільненні від такої сплати в силу вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір») є скрутний майновий стан, який особа повинна довести належними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 10 лютого 2021 року, постановленій у справі №369/15742/18 (провадження №61-1640ск21).

Водночас, подаючи до суду заяву про звільнення від сплати судового збору, позивач ОСОБА_1 на підтвердження свого тяжкого матеріального стану надав лише відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків, довідку про доходи з пенсійного фонду, Індивідуальні відомості про застраховану особу Пенсійного фонду України в Житомирській області та довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Однак, надані позивачем документи не є достатніми доказами на підтвердження тяжкого майнового стану позивача, якими б беззаперечно доводився факт неможливості сплати останнім судового збору, оскільки не містять повної інформації про майновий стан позивача, а останній може мати інші джерела для існування та забезпечення своїх потреб і для сплати судового збору.

Зокрема, позивачем не надано суду доказів того, що останній не має жодного рухомого чи не рухомого майна, коштів на рахунках в банках або в інших фінансових установах, або ж навпаки отримує соціальну допомогу, бо не має жодного доходу, у зв`язку із чим не має засобів для існування.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що вищевикладені обставини свідчать про те, що на даний час відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за подання до суду його позовної заяви.

Водночас, суд звертає увагу позивача на те, що у відповідності до ст. 136 ЦПК України він вправі звернутися до суду з відповідним клопотанням про зменшення розміру судового збору або ж про відстрочення його сплати.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, на підставі вищевикладеного суддя дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху з наданням позивачу додаткового строку для усунення вище перелічених недоліків.

Керуючись ст. ст. 136, 175,185 ЦПК України, нормами Закону України «Про судовий збір», суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про звільнення його від сплати судового збору при подачі ним позовної заяви до Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправними дій нотаріусів, скасування реєстрації права власності та правочинів.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправними дій нотаріусів, скасування реєстрації права власності та правочинів залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків - 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання ухвали позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. О. Кириленко