ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/7462/21
Провадження № 22-ц/4820/92/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.,

розглянув без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2021 року, суддя Мазурок О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

встановив:

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

На обґрунтування свого позову вказала, що з 23.07.2002 року до 14.01.2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого у них народився син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . який в подальшому змінив своє прізвище на « ОСОБА_5 ». 17.03.2017 року заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області було стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_6 в розмірі 844 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане судове рішення ОСОБА_2 виконував, аліменти сплачував вчасно. Після досягнення сином ОСОБА_4 повноліття, відповідач допомогу на отримання сина не надає. 01.09.2020 року ОСОБА_3 розпочав навчання на факультеті ракетних військ та артилерії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, яке завершується 30.06.2025 року, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Вказала, що ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, до досягнення ним двадцяти трьох років, оскільки в повному обсязі сплачував присуджені йому судом аліменти на утримання дитини до повноліття останнього та співпрацює на договірних засадах із ТОВ «Європейська кваліфікація».

ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.09.2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з недоведеності позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 22.03.2021 року у справі №686/16902/20, яка набрало законної сили, було встановлено, що ОСОБА_2 не бачився з сином ОСОБА_3 з 2012 року, що вказує на те, що останній протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток сина. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.04.2021 року у справі №308/4214/18, продовження дитиною навчання у вищому навчальному закладі до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку є достатньою підставою для формування висновку про те, що дитина потребує матеріальної допомоги від батьків незалежно від інших обставин справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказав, що апеляційна скарга необґрунтована, оскільки відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина, який навчається та знаходиться на повному державному утриманні. В матеріалах справи містяться докази того, що ОСОБА_2 є безробітним, стабільного доходу немає, натомість має на утриманні дитину від іншого шлюбу, має незадовільний стан здоров`я.

Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши докази у справі, враховуючи зміст позовних вимог та доводи апеляційної скарги колегія суддів доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (після зміни прізвища « ОСОБА_8 »), які розірвали шлюб 14.01.2010 року.

18.07.2020 року ОСОБА_6 змінив прізвище на « ОСОБА_5 ».

ОСОБА_3 перебуває на військовій службі (навчанні), є курсантом 2-го курсу факультету ракетних військ та артилерії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі, грошовим забезпеченням у визначеними документами розмірі. Термін навчання до червня 2025 року.

Грошове забезпечення ОСОБА_3 за період з 01.02.2021 року по 31.07.2021 року становить 5509,94 грн.

Відповідно до повідомлення Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, №4624 від 01.09.2021 року, курсант ОСОБА_3 станом на 01.08.2021 року отримує грошове забезпечення в розмірі 981,46 грн. Під час навчання курсанту ОСОБА_3 гарантовано грошове, продовольче, речове, медичне та інші види забезпечення передбачені для військовослужбовців Збройних Сил України чинним законодавством України, йому щороку надаються оплачувані канікулярні відпустки: зимова тривалістю 14 календарних днів та літня до 30 календарних днів. Курсант ОСОБА_3 не забезпечується за рахунок держави проїздом в міському та міжміському транспорті, в тому числі і під час перебування у канікулярній відпустці.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Торецькому міському центрі зайнятості як безробітний з 09.04.2021 року.

26.09.2013 року у відповідача ОСОБА_2 від шлюбу з ОСОБА_9 , народився син, ОСОБА_10 .

Відповідно до довідки, виданої КНП «Центральна міська лікарня» м. Торецька, ОСОБА_2 знаходиться на диспансерному спостережені у сімейного лікаря з квітня 2015 року, за останні п`ять років регулярно лікувався в амбулаторних та стаціонарних умовах.

Згідно з довідкою МСЕК, відповідачу з 23.09.2021 року встановлено ІІІ групу інвалідності на строк до 01.06.2022 року. Дата чергового переогляду 23.09.2022 року.

Частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши, що ОСОБА_3 перебуває на повному державному утриманні, необхідність найму житла поза межами навчального закладу та понесення витрат на інші потреби сина в навчанні позивач не довела, з урахуванням стану здоров`я відповідача, відсутності у нього самостійного заробітку, наявність малолітньої дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові про стягнення витрат на навчання повнолітнього сина.

Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі №712/3749/17-ц та від 20.05.2020 року у справі №635/1139/17.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 січня 2022 року.

Судді: Р.С.Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко