КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/17798/20

17 січня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Єрмака Олега Віталійовича на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Коробенко С.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

в с т а н о в и в:

12 серпня 2020 року ОСОБА_1 поштою направила до Солом`янського районного суду м.Києва позовдо ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона з 14 липня 2001 року перебувала у шлюбі з відповідачем. У 2002 році у них народилась донька ОСОБА_3 . В подальшому рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2005 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано.

Зазначає, шо рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2010 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини всіх видів заробітку з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку. Вище зазначене рішення було виконано в лютому 2020 року. В 2019 році донька ОСОБА_3 вступила на денну контрактну форму навчання до Національного університету «Києво- Могилянська академія» на факультет біології.

Посилається на те, що відповідно до п. 1.1. та п. 9 договору БІ 15.01.2019 про надання освітніх послуг, строк надання послуг визначено з 01.09.2019 року по 28.06.2023 року та сукупна вартість навчання становить 94 000,00 грн.

Зазначає, що майновий стан її та відповідача є відмінним, оскільки у неї на утриманні перебуває дитина інвалід- ОСОБА_4 у зв`язку з чим вона не має змоги працювати та надавати матеріальну допомогу старшій дочці у той час як у відповідача немає осіб на утриманні.

З огляду на вище викладене, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 5 000,00 грн.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання відмовлено.

Судові витрати у вигляді судового збору покладено на державу.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 24 вересня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Єрмак Олег Віталійович подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що підставою для відмови в задоволені позову суд першої інстанції зазначив недоведеність позивачкою свого права на пред`явлення позову та недоведеність того факту, що відповідач може сплачувати аліменти в запитуваному розмірі. Апелянт не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 185 ЦПК України суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.ст. 175,177 цього Кодексу повинен постановити ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На думку апелянта наявні зауваження суду першої інстанції, що стали підставою для відмови у задоволені позовних вимог повинні були бути вирішені на стадії відкриття провадження у справі шляхом виправлення недоліків позовної заяви. Проте, суд першої інстанції не залишив позовну заяву без руху, а відкрив провадження у справі без виклику сторін, чим позбавив позивачку можливості ефективно захистити своє право.

Зазначає, що наявність у суду сумнівів щодо спроможності відповідача сплачувати аліменти у тому розмірі, у якому запитує позивачка, не може бути підставою для відмови у задоволені позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 липня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції України було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Після одруження ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 ». ( а.с.7)

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , батьками якої є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції України. (а.с. 8)

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_4 , батьками якої є ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Солом`янським районним у м. Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. (а.с. 9)

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2005 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. (а.с. 10)

Відповідно до довідки Національного університету «Києво- Могилянська академія» № 162/19 від 16 вересня 2019 року ОСОБА_3 є студенткою 1 року навчання Національного університету «Києво- Могилянська академія», денна форма навчання, 4 рівень акредитації, контракт. Факультет природних наук, освітній рівень- бакалавр, спеціальність- біологія. Термін навчання з 1 вересня 2019 року по 01 липня 2023 року. (а.с. 11)

06 серпня 2019 року між Національним університетом «Києво- Могилянська академія» в особі президента Мелешевича Андрія Анатолійовича та ОСОБА_8 було укладено договір № БІ 15.01.2019 року про надання освітніх послуг. Одержувачем послуг є ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 1 зазначеного договору, предметом договору є надання освітньої послуги. Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме: підготовка понад державне замовлення, денна форма навчання, строк надання освітньої послуги з 0.09.2019 року по 28.06.2023 року.

Згідно умов п.9 договору, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 94 000,00 грн.

Відповідно до копій платіжних доручень 19 серпня 2019 року ОСОБА_3 було перераховано на рахунок Національного університету «Києво- Могилянська академія» за навчання - 23 500,00 грн., 27 листопада 2020 року ОСОБА_8 перерахував на рахунок Національного університету «Києво- Могилянська академія» за навчання ОСОБА_3 за півріччя 2020-2021 року- 11 750,00 грн.

Згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 22 вересня 2016 року Солом`янським районним у м.Києві Відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_4 , батьками якої є: ОСОБА_1 та ОСОБА_8 .

Згідно копії медичного висновку № 20 Комунального некомерційного підприємства " Центр первинної медико-санітарної допомоги Солом`янського району м.Києва від 26 лютого 2019 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 хворіє переважно суглобовою формою поліатриту, активна фаза.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд першої інстанції посилався на те, що позивачка не надала суду доказів на підтвердження зміни прізвища зі ОСОБА_1 на ОСОБА_1 та на підтвердження матеріального стану відповідача, який би дозволив йому сплачувати аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплатиаліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, синпродовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцятитрьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягненняаліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцятитрьохроків.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до увагиможливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошовихкоштів, виключних прав на результати інтелектуальноїдіяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платникомаліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що маютьістотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожитковогомінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разідостатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, якийперевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначеннірозміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

З досліджених судом доказів достовірно встановлено, що повнолітня донька сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається на денній формі навчання у Національному університеті " Києво-Могилянська академія" відповідно до укладеного 06.08.2019 року договору № Б1 15.01.19, укладеного між Національним університетом " Києво-Могилянська академія" та ОСОБА_8 для ОСОБА_3 , строк навчання з 01.09.2019 року по 28.06.2023 року, освітній рівень- бакалавр, спеціальність 091 біологія. Вартість навчання - 94 000,00 грн., щороку замовник вносить плату в сумі 23 500,00 грн.

З огляду на денну форму навчання, ОСОБА_3 немає можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, стипендію не отримує, а тому потребує матеріальної допомоги. Проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно інформації Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради на запит суду від 20.10.2020 року, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 з 03.06.2003 року по теперішній час. На вказану адресу суд першої інстанції направляв відповідачу копію ухвали про відкриття провадження у даній справі для відома . Відправлення повернулось до суду з відміткою про те, що адресат тимчасово відсутній за вказаною адресою. Станом на день ухвалення рішення від відповідача до суду не надійшло будь-яких заяв та заперечень, не надано доказів того, що він є непрацездатною особою чи має на утриманні інших осіб.

Позивачка посилається на те, що відповідач є працездатною особою, працює в Польщі та не обтяжений наявністю інших утриманців.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про наявність визначених ст.ст. 199,200 СК України підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріальної допомоги ( утримання) у розмірі 2000,00 грн. щомісячно на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, починаючи з дня звернення позивачки до суду з вказаним позовом - з 12.08.2020 року - відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України, до закінчення навчання ОСОБА_3 у червні 2023 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно встановив дійсні обставини справи та надав невірну оцінку доказам у справі, посилаючись на відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у зв`язку з ненаданням позивачкою доказів на підтвердження майнового стану відповідача та можливості сплати ним аліментів, колегія суддів вважає обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка надала наявні у неї докази щодо досягнення дочкоювіку, якийперевищує 18, але є меншим 23 років; докази продовження нею навчання та потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, а також зазначила, що відповідач працює у Польщі, інших відомостей щодо його майнового стану не має. Відповідач не надав до суду першої інстанції будь-яких доказів, заяв та заперечень.

З огляду на зазначене, прийшовши до висновку про те, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання та не має можливості працевлаштуватися, а тому потребує матеріальної допомоги, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі з підстав ненадання позивачкою доказів щодо майнового стану відповідача та спроможності сплати ним аліментів на утримання повнолітньої доньки на період її навчання.

Обґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо неправильності висновку суду першої інстанції щодо відмови в позові з підстав не надання ОСОБА_1 доказів наявності у неї права вимоги за даним позовом з огляду на таке.

На підтвердження того, що вона є матір`ю повнолітньої ОСОБА_3 , яка продовжує навчання і має право на звернення до суду з даним позовом, ОСОБА_1 надала до позовної заяви копію свого паспорта, копію свідоцтва про одруження її та відповідача ОСОБА_2 14 липня 2001 року, копію свідоцтва про народження доньки ОСОБА_3 , копію рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2005 року про розірвання шлюбі між нею та відповідачем, договір про надання освітніх послуг та довідку про навчання ОСОБА_3 . Крім того, до апеляційної скарги представником позивачки подано також копію свідоцтва про шлюб, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 04 грудня 2010 року, після реєстрації якого їй присвоєно прізвище ОСОБА_1 .

З урахуванням всіх встановлених та зазначених вище обставин справи та досліджених доказів, колегія суддів приходить до висновку про те, що обґрунтованим буде стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 2000,00 грн. щомісячно на користь її матері ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 адвоката Єрмака Олега Віталійовича підлягає частковому задоволенню, рішення Солом`янського районного суду м.Кмєва від 06 травня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 )) на користь ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 )матеріальне утримання на повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 12.08.2020 року та до закінчення навчання по червень 2023 року включно. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України - частина 1 статті 141 ЦПК України.

Відповідно пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Врахувавши підстави звільнення позивачки від сплати судового збору відповідно до закону та часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (40%), керуючись вимогами частини 6 статті 141 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду вважає, що з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави необхідно стягнути судовий збір за подання позовної заяви -335,32 грн. ( 840,80 х40:100) та апеляційної скарги-504,48 грн. ( 1261,20х40:100) пропорційно розміру задоволених вимог, а всього - 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 199,200 СК України, ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Єрмака Олега Віталійовича задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 )) на користь ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) матеріальне утримання на повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 12.08.2020 року та до закінчення навчання по червень 2023 року включно. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: