Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

10 травня 2022 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Ромазан Л.С.,

при секретарі Будз М.В.,участю прокурора Тернопільської окружної прокуратури Тернопільської області Колесник Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі цивільну справу за позовом керівника Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, комунального некомерційного підприємства "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги" до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, -

В С Т А Н О В И В:

Керівник Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, комунального некомерційного підприємства "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги" звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення з нього 14794.43 грн. витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину.

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

08.12.2021 року до Теребовлянського районного суду Тернопільської області від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив, в якому він зазначив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами суми витрат, понесених медичним закладом на лікування потерпілого, а саме: відсутні довідка - розрахунок бухгалтерії закладу із записом про вартість одного ліжко - дня із загальною сумою фактичних витрат на лікування потерпілого, копії медичних документів з посиланням на історію хвороби потерпілого, інформація про нараховану та виплачену заробітну плату медичним працівникам та перелік лікарів із зазначенням їхньої спеціалізації, які відповідно до даних з історії хвороби були залучені до лікування потерпілої. Крім того, позивачем не надано доказів щодо витрат на медикаменти та медичне обстеження на суму 1305,13 грн., яким чином розраховуються ліжко - дні і чи мають вони відношення до лікування потерпілої. Також позивачем не надано доказів, які саме витрати включені до розрахунку вартості 1 ліжко - дня та тієї обставини, що потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні, яке пов`язане саме з кримінальним правопорушенням. У зв`язку із цим просить відмовити в позові керівника Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, комунального некомерційного підприємства "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги" про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

16.12.2021 року до Теребовлянського районного суду Тернопільської області від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що доводи, наведені у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 є необґрунтованими та не відповідають фактичним

обставинам, а позовна заява керівника Тернопільської окружної прокуратури підлягає задоволенню. У позовній заяві Тернопільської окружної прокуратури детально

обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду та зазначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах з врахуванням практики Конституційного Суду України, Верховного Суду та Європейського Суду з прав людини. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.07.2020 у справі № 607/7981/19 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, а кримінальне провадження № 0003079 закрито. Цивільний позов процесуального керівника в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів на користь міського бюджету, витрачених на лікування потерпілого від злочину, залишено без розгляду. Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто, в даному випадку прокурор, незважаючи на те, що особа була звільнена від кримінальної відповідальності, мав право звертатися до суду із даним позов з метою стягнення коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілої, на користь міського бюджету. За запитом слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 06.02.2019 №1760/24/6-21 КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» надано довідку про витрати на проведення лікування ОСОБА_2 , 1971 року народження, за №179 від 28.02.2019 року. У вказаній довідці зазначено суму 14 794.43 грн. як вартість лікування потерпілої від злочину. Згідно з вказаною довідкою потерпіла з 19.10.2018 по 21.11.2018 проходила стаціонарне лікування в травматологічному відділенні вказаного медичного закладу. Накладні витрати: вартість медикаментів та медичне обстеження - 1305.13 грн; 13 л/д*423.70=5508.10 грн; 20 л/д*399.06 =7981.20 грн, а разом 14 794.43 грн. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» є юридичною особою - комунальним підприємством, що надає медичні послуги населенню міста Тернополя. Статутом комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», затвердженим рішенням Тернопільської міської ради від 28.07.2017 №7/16/20, визначено, що підприємство є об`єктом комунальної власності Тернопільської міської ради, засновником і власником якого є Тернопільська міська рада. Таким чином, кошти, витрачені на стаціонарне лікування ОСОБА_2 , підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету. Довідка закладу охорони здоров`я містилася в матеріалах кримінального провадження, які були надані для ознайомлення ОСОБА_1 згідно з ст. 290 КПК України. Зауважень чи заперечень щодо її змісту та розрахунку упродовж судового розгляду з боку ОСОБА_1 та його захисника не було. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив про те, що матеріали справи не містять доказів того, що потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні у зв"язку із ушкодженням здоров"я, отриманого від кримінального правопорушення. Однак, медична карта стаціонарного хворого та виписка із медичної карти стаціонарного хворого містить дані, які є лікарською таємницею. Право на достовірну і повну інформацію про стан свого здоров`я, у тому числі на ознайомлення з відповідними медичними документами, що стосуються здоров`я, має повнолітня фізична особа; батьки (усиновлювачі), опікун, піклувальник (ст. 285-286 Цивільного кодексу України), а тому КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» не вправі надавати медичну картку стаціонарного хворого без згоди особи або без згоди її законного представника. Окрім того, медична карта вивчалася експертом при проведенні СМЕ. Зауважень та клопотань під час досудового розслідування щодо обґрунтованості експертизи з боку ОСОБА_1 не було. Тобто, Тернопільською окружною прокуратурою пред`явлено позовну заяву із врахуванням документів, долучених до позовної заяви, в тому числі із врахуванням інформації, викладеної у довідці, виданій КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» №179 від 28.02.2019.

29.12.2021 року до Теребовлянського районного суду Тернопільської області від відповідача ОСОБА_1 надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому він зазначив, що позивач не реалізував своє право на доказування і одночасно не виконав обов`язку із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Просить витребувати у позивача - Тернопільської окружної прокуратури:

оригінал листа Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» №179 від 28.02.2019, відмовити в позові керівника Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» до ОСОБА_1 , про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Тернопільська міська рада у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог.

У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позові, та, обґрунтовуючи їх, пояснив, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.07.2020 у справі № 607/7981/19 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, а кримінальне провадження № 0003079 закрито. Цивільний позов процесуального керівника в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів на користь міського бюджету, витрачених на лікування потерпілої ОСОБА_2 від злочину, залишено без розгляду. Потерпіла від спричинених відповідачем тілесних ушкоджень перебувала на стаціонарному лікуванні у комунальному некомерційному підприємстві "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги". Вартість лікування потерпілої ОСОБА_2 від злочину, понесеного зазначеним закладом, складає 14794.43 грн. Добровільно відшкодувати ці витрати ОСОБА_1 відмовився. Просить стягнути із ОСОБА_1 в користь міського 14794.43 грн. витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, а також судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 липня 2020 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження №0003079, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 жовтня 2018 року про його обвинувачення - закрито. Цивільний позов прокурора Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради про стягнення витрат на лікування потерпілої ОСОБА_2 від злочину в сумі 14794.43 грн. залишено без розгляду.

Зі змісту ухвали вбачається, що 19.10.2018 року близько 08:00 год. водій ОСОБА_1 керував технічно-справним автомобілем «Mercedes - Benz 313 CDI», р.н. НОМЕР_1 , та рухався крайньою лівою смугою вул. Микулинецька м. Тернополі в напрямку вул. Острозького із швидкістю 72...75 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України). Під час руху водій ОСОБА_1 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3. (б, д) ПДР України. В цей час проїзну частину дороги вул. Микулинецької м. Тернополя, яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку, справа наліво відносно руху автомобіля марки "Mercedes Benz 313 GDI», р.н. НОМЕР_1 , переходила проїзну частину дороги пішохід ОСОБА_2 , чим порушила вимоги п.4.14.(г) ПДР України, яким вказано, що пішоходам забороняється переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження. Виявивши пішохода водій ОСОБА_1 застосував екстрене гальмування, однак, через перевищення останнім межі максимально дозволеної швидкості, не зміг зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду, тим самим уникнути наїзду на пішохода. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді: травми голови із струсом головного мозку, закритого перелому кісток носа та зовнішніми ушкодженнями м`яких тканин - підшкірною гематомою лобової ділянки справа із раною на її тілі, синцями повік обох очей, садном носа і саднами обличчя (без зазначення точної локалізації) із забиттям м`яких тканин, сколу коронкових частин центральних верхніх різців; закритого перелому проксимального (верхнього) кінця правої плечової кістки; закритої травми грудної клітки у вигляді переломів 4-го, 5-го, 7-го лівих ребер із забиттям лівої легені, які у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості - п. 2.2.1 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 12.4 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_2 .

У зв`язку із вчиненням відповідачем злочину та заподіянням потерпілій ОСОБА_2 тілесного ушкодження, вона з 19.10.2018 року по 21.11.2018 року перебувала на стаціонарному лікуванні в комунальному некомерційному підприємстві "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги".

Згідно із довідкою - розрахунком комунального некомерційного підприємства "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги" №788 від 28.03.2022 року, оригінал якої було досліджено у судовому засіданні за участю відповідача, вартість лікування ОСОБА_2 у вказаній лікарні складала 14794.43 грн.

Ця сума складається із таких витрат: вартість медикаментів та медичне обстеження - 1305.13 грн; 13 л/д*423.70=5508.10 грн; 20 л/д*399.06 =7981.20 грн, а разом 14 794.43 грн.

На виконання ухвали Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 31 січня 2022 року комунальним некомерційним підприємством "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги" до суду надіслано довідку-розрахунок від 28 березня 2022 року № 788, з якої вбачається, що потерпіла ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі 33 ліжко-днів. За час перебування на лікуванні лікарнею ОСОБА_2 було проведено наступні обстеження: ЕКГ, УЗД, БАК, ЗАК, ЗАС, БАК, коагулограму, рентгенографію на загальну суму 1305.13 грн. Вартість 13 ліжко-днів у жовтні 2018 року складала 5508.10 грн., 20 ліжко-днів у листопаді 2018 року - 7981.20 грн., у вартість 1 ліжко-дня включено витрати на заробітну плату і нарахування на заробітну плату працівникам лікарні, витрати на предмети, матеріали, обладнання, інвентар, харчування, послуги, крім, комунальних, витрати на комунальні послуги (тепло, водопостачання і водовідведення, електроенергія). Також із цієї інформації вбачається, що потерпіла ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні внаслідок травм та ушкодження здоров"я, які вона отримала у зв"язку із вчиненням кримінального правопорушення.

Добровільно відшкодувати понесені лікарнею витрати на лікування потерпілої від злочину, відповідач не бажає.

Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоров"я на лікування потерпілого від цього злочину.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», зокрема, пунктом 3 передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року.

Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Згідно з пунктом 3, 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Згідно з ч.3 ст.128 КПК України цивільний позов в інтересах держави предявляється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом.

Аналізуючи зазначені обставини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги керівника Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, комунального некомерційного підприємства "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги" до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, слід задовольнити.

Керуючись ст.76-80, 200, 263, 265 ЦПК України, ст.1206 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в користь держави в особі Тернопільської міської ради Тернопільської області 14794.43 грн. витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла від злочину, які зарахувати в дохід міського бюджету за реквізитами: отримувач коштів: ГУК у Тернопільській області (тг м.Тернопіль) 24060300, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37977599, банк отримувача: казначейство України(ел.адм.подат.), рахунок отримувача: UA 0019751, код класифікації доходів бюджету: 24060300"Інші надходження", призначення платежу - відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілих від злочину.

Стягнути із ОСОБА_1 , проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в користь держави 2270 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Текст повного рішення складено 12.05.2022 року.

Суддя