КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/5158/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Ул`яновської О.В.,

у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

встановив:

У вересні 2021 року до суду звернулися позивачі з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

23 липня 2021 року комісією в складі працівників ЖЕД-6 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» проведено обстеження квартири з метою виявлення причин і розміру заподіяної шкоди внаслідок залиття квартири. Залиття відбулося внаслідок пошкодження (корозії) стоякового трубопроводу гарячого водопостачання на кухні у квартирі АДРЕСА_2 ; при огляді ушкодженого трубопроводу гарячого водопостачання на кухні вказаної квартири виявлено залишки самовільно улаштованого короба навколо стоякових трубопроводів. Причиною залиття є пошкодження (внаслідок корозії) стоякового трубопроводу гарячого водопостачання на кухні у квартирі АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 . Відповідно до звіту про незалежну оцінку майнових прав вартість відновлювальних робіт складає 24 400,00 гривень.

Вартість робіт за виконання Звіту про незалежну оцінку майна склала 3 000,00 гривень. Окрім цього, вказують, що внаслідок залиття квартири позивачам спричинено моральну шкоду, яку оцінюють у 1 000,00 гривень кожному з позивачів.

У добровільному порядку відповідачі відшкодовувати шкоду не бажають, відтак, мотивуючи наведеним, позивачі просять суд:

стягнути солідарно з ОСОБА_1 та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва на користь ОСОБА_2 ј частини відшкодування матеріальної (майнової) шкоди внаслідок залиття квартири у розмірі 6100,00 гривень, ј частини суми моральної шкоди у розмірі - 1 000,00 гривень, ј частини витрат на проведення експертного дослідження (оцінки) у сумі - 750,00 гривень;

стягнути солідарно з ОСОБА_1 та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва на користь ОСОБА_3 ј частини відшкодування матеріальної (майнової) шкоди внаслідок залиття квартири у розмірі 6100,00 гривень, ј частини суми моральної шкоди у розмірі - 1 000,00 гривень, ј частини витрат на проведення експертного дослідження (оцінки) у сумі - 750,00 гривень;

стягнути солідарно з ОСОБА_1 та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва на користь ОСОБА_4 ј частини відшкодування матеріальної (майнової) шкоди внаслідок залиття квартири у розмірі 6100,00 гривень, ј частини суми моральної шкоди у розмірі - 1 000,00 гривень, ј частини витрат на проведення експертного дослідження (оцінки) у сумі - 750,00 гривень;

стягнути солідарно з ОСОБА_1 та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва на користь ОСОБА_5 ј частини відшкодування матеріальної (майнової) шкоди внаслідок залиття квартири у розмірі 6100,00 гривень, ј частини суми моральної шкоди у розмірі - 1 000,00 гривень, ј частини витрат на проведення експертного дослідження (оцінки) у сумі - 750,00 гривень.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва позовні вимоги задоволено частково. Вирішено:

стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, завдану внаслідок залиття квартири в розмірі в розмірі 6100 грн 00 коп., відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн 00 коп., витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 3000 грн 00 коп.;

стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду, завдану внаслідок залиття квартири в розмірі в розмірі 6100 грн 00 коп., відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн 00 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 227 грн 00 коп;

стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду, завдану внаслідок залиття квартири в розмірі в розмірі 6100 грн. 00 коп., відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн 00 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 227 грн 00 коп;

стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 майнову шкоду, завдану внаслідок залиття квартири в розмірі в розмірі 6100 грн. 00 коп., відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 227 грн. 00 коп.

У задоволенні вимог до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" відмовлено. У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, відповідачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Вказує, що він не є належним відповідачем у цій справі, оскільки саме дії та бездіяльність відповідача Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» призвели до завдання шкоди як позивачам, так і особисто ОСОБА_1 . Вказує, що стояковий трубопровід не відноситься до внутрішньої мережі квартири та його систематичний ремонт проводився саме КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва". Вказує, що саме КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" ліквідував пошкодження труби шляхом її заміни на безоплатній основі, тим самим повністю спростувавши свої ж доводи у суді першої інстанції про те, що стояковий трубопровід не відноситься до їхньої компетенції.

Скаржник зазначає, що саме КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" є належним відповідачем, який і має відшкодовувати збитки.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16.12.2021 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволення позову.

15 лютого 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Вказують, що вина ОСОБА_1 полягає у бездіяльності щодо проведення своєчасного ремонту та заміні санітарно-технічних приладів і пристроїв. Відповідачем під час розгляду справи не доведений факт, що залиття квартири позивачів виникло не з вини ОСОБА_1 . Просять в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами доведено факт залиття квартири, доведено суму заподіяних збитків та те, що залиття сталося унаслідок бездіяльності ОСОБА_1 щодо проведення своєчасного ремонту та заміні санітарно-технічних приладів і пристроїв. Разом з цим, ОСОБА_1 не спростовано належними та допустимими доказами наявність вини у залитті квартири позивачів.

При цьому, суд урахував, що причиною залиття квартири позивачів є встановлена наявність вини ОСОБА_1 , відтак суд відмовив у задоволенні позовних вимог до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва». Задовольняючи вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції уважав доведеним факт завдання такої шкоди позивачам.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції визначені положеннями статтею 367 ЦПК України, зокрема суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1 вказаної статті).

Згідно даних свідоцтва про право власності на житло, виданого Святошинською районною радою у місті Києві від 01 вересня 2003 року, убачається, що по 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 на праві приватної спільної власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.22).

Відповідач є власником квартири АДРЕСА_3 . Вказана обставина підтверджується даними Договору дарування квартири від 20 листопада 1999 року АВВ №997696, відповідно до яких ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_1 прийняв у дар квартиру номер АДРЕСА_3 (а.с.151).

23.07.2021 року членами комісії у складі головного інженера, майстра ремонтної дільниці, слюсара-сантехніка, майстера т.д.№7, визначеної начальником ЖЕД №6 ОСОБА_7, установлено, що причиною залиття квартири позивачів стало пошкодження стоякового трубопроводу гарячого водопостачання на кухні у квартирі АДРЕСА_2 . При огляді ушкодженого трубопроводу гарячого водопостачання на кухні у квартирі АДРЕСА_2 виявлено залишки самовільно улаштованого короба навколо стоякових трубопроводів. Вказана обставина підтверджується даними акту від 23.07.2021, що міститься в матеріалах справи (а.с.23).

З даних Звіту про незалежну оцінку майнових прав від 05.08.2021 року, виготовленого на замовлення позивачів, убачається, що ринкова вартість матеріального збитку становить 24 400,00 гривень (а.с.24-37).

З пункту 4.1 Договору на проведення незалежної оцінки №1341 від 30 липня 2021 року убачається, що вартість послуги з проведення незалежної оцінки майнових прав складає 3 000,00 гривень (а.с.41).

Даними акту здавання-приймання виконаних робіт №1341 від 11 серпня 2021 року підтверджується факт виконання сторін своїх обов`язків за договором на проведення незалежної оцінки №1341 (а.с.42).

З даних акту від 08 грудня 2021 року "Про обстеження квартири АДРЕСА_3 ", складеного комісією у складі головного інженера, інженера І категорії, майстра технічної дільниці, убачається, що на момент обстеження металеві кухонні стоякові труби гарячого, холодного водопостачання та каналізації свіжопофарбовані витоків та ознак корозіє не виявлено. На стелі кухні та по краях стіни навколо стоякових трубопроводів виявлено сліди демонтованої конструкції короба (отвори у стіні, сліди від направляючих рейок). У висновках та рекомендаціях комісії зазначено, що для забезпечення постійного візуального контролю за станом захисного фарбового покриття та стоякових трубопроводів в цілому, а також попередження утворення конденсату на поверхні труб, власнику квартири АДРЕСА_2 не рекомендується улаштовувати глухі короби навколо стоякових трубопроводів (а.с.140).

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, збитки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цими елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина 2 статті 1166 ЦК України).

Відповідальність є наслідком вини та означає законне зобов`язання фізичної або юридичної особи відшкодувати завдані збитки іншій фізичній або юридичній особі згідно із певними правовими принципами та правилами. Це зобов`язання може бути передбачене в угоді (договірне зобов`язання) або в правовій нормі (не договірне зобов`язання).

За правилами статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її внатурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку, про наявність вини заподіювача шкоди.

Обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності вини відповідача ОСОБА_1 в заподіянні шкоди колегія суддів відхиляє, оскільки презумпція вини не спростована, належних та допустимих доказів на підтвердження факту того, що збитки завдано не з його вини, відповідачем не надано.

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належність, допустимість, достовірність та достатність доказів унормовано статтями 77-80 ЦПК України.

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін з дотриманням принципу диспозитивності (статі 12,13 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що стояковий трубопровід у місці пошкодження не відноситься до внутрішньої мережі квартири, а відноситься до внутрішньобудинкової системи, технічне обслуговування якого є обов`язком виконавця послуг, колегією суддів відхиляються з огляду на таке.

Внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди; системи протипожежного захисту.

Відповідно до частини 3 розділу І Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №219 від 15.08.2018 року ( далі - Порядок) , точкою приєднання внутрішньобудинкової системи водовідведення багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення є трійник на відгалуженні від стояка внутрішньобудинкової системи водовідведення (трійник належить до внутрішньобудинкової системи);

точкою приєднання внутрішньобудинкової системи водопостачання та системи постачання гарячої води багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення є перша запірна арматура на відгалуженні від стояків у межах приміщення (запірна арматура не належить до внутрішньобудинкової системи);

точкою приєднання внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення - відгалуження від стояків у межах приміщення для вертикальної розводки, перша запірна арматура на відгалуженні від стояка за межами приміщення для горизонтальної розводки (запірна арматура не належить до внутрішньобудинкової системи).

Згідно частин 4 та 5 Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку (далі - внутрішньобудинкові системи) здійснюється виконавцем та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації. Обслуговування систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води в межах житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання здійснюється його власником (співвласниками).

Згідно наявних в матеріалах справи даних фотознімків підтверджується, що пошкодження стоякового трубопроводу мало місце в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_3 . Окрім того, вказана обставина підтверджується даними Акту обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_1 від 23 липня 2021 року, відповідно до якого причиною залиття є пошкодження стоякового трубопроводу гарячого водопостачання на кухні у квартирі АДРЕСА_2 в цьому ж будинку.

Згідно положень законодавства власник квартири зобов`язний утримувати у належному стані майно, у тому числі інженерно-технічне обладнання, своєчасно усувати недоліки.

Доводи скаржника в частині того, що коробу навколо стоякових трубопроводів на трубах не встановлювалось, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до даних акту обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку із залиттям від 23.07.2021 року, складеного комісією у складі головного інженера, майстра ремонтної дільниці, слюсара-сантехніка, майстера т.д.№7, визначеної начальником ЖЕД №6 ОСОБА_7, при огляді пошкодженого трубопроводу гарячого водопостачання на кухні у квартирі АДРЕСА_2 виявлено залишки самовільно улаштованого короба навколо стоякових трубопроводів.

Вказаний акт є джерелом доказів згідно статті 76 ЦПК України та оцінюється судом у сукупності з іншими доказами. При цьому, скаржником не вказуються докази на спростування викладених в акті обставин, натомість дані цього акту узгоджуються з іншими зібраними у справі доказами.

Окрім того, акт від 8 грудня 2021 року Про обстеження квартири АДРЕСА_3 , складений комісією ЖЕД №6, та який був наданий відповідачем, також містить дані про те, що на стелі кухні та по краях стіни навколо стоякових трубопроводів виявлено сліди демонтованої конструкції короба ( отвори в стіні, сліди від направляючих рейок).

В матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_1 до обслуговуючої організації щодо проблем у мережі гарячого водопостачання тощо.

З огляду на наведене, відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивачів, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявляв, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Щодо заяви ОСОБА_1 від 26 січня 2022 року про долучення доказів на стадії апеляційного провадження колегія суддів вказує на таке.

Статтею 367 ЦПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Скаржником не надано доказів неможливості подання визначених у заяві від 26 січня 2022 року документів у визначені законом строки (зокрема, статтею 83 ЦПК України), отже такі судом апеляційної інстанції як доказ не приймаються з огляду на положення частини 3 статті 367 ЦПК України, ураховуючи, що скаржником не доведено неможливості їх подання до суду першої інстанції та не зазначено причин невчинення цієї процесуальної дії.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права відхиляються колегією суддів, оскільки не містять обґрунтувань щодо конкретних порушень, які, на думку скаржника, призвели до ухвалення помилкового рішення.

Доводів в частині визначення розміру матеріальних збитків, моральної шкоди та судових витрат, апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, оскільки спростовуються встановленими обставинами справи.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що факт залиття квартири позивачів підтверджується зібраними у справі доказами, які не спростовані відповідачем у ході розгляду справи та не доведено, що шкода внаслідок залиття квартири, заподіяна не з його вини.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова