ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року м.Суми

Справа №591/5201/19

Номер провадження 22-ц/816/413/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Сумська міська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Грицика Геннадія Олексійовича

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 грудня 2021 року в складі судді Шелєхової Г.В., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 24 грудня 2021 року,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Сумська міська рада, про визнання прав забудовника в порядку спадкування від померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , яке посвідчене рішенням виконкому Сумської міської ради від 05 серпня 2003 року № 494 та дозволом архітектора Зарічного району м. Суми № 4 від 05 серпня 2003 року.

Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , якій було надано дозвіл на будівництво гаражу по АДРЕСА_1 . Однак він, як спадкоємець, не успадкував право на будівництво після матері, оскільки лише в серпні 2019 року знайшов дозвільні документи. Посилаючись на зазначені обставини, просив позов задовольнити.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 грудня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з його необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Грицик Г.О., посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріалами справи підтверджується, що мати позивача володіла правом забудовника на виконання будівельних робіт, яке не припинилось внаслідок її смерті. Вважає, що рішення виконкому Сумської міської ради від 05 серпня 2003 року № 494, яким надано дозвіл ОСОБА_3 на будівництво, перебудову, добудову на присадибній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 є чинним, ніким не скасоване, не має строку дії, тому висновки суду про відмову у задоволенні позову не мають законних підстав.

Від Сумської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить прийняти законне і обґрунтоване рішення, не порушуючи конституційних прав інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Грицика Г.О., який підтримав доводи скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 494 від 5 серпня 2003 року дозволено ОСОБА_3 будівництво гаражу розміром 6,5 м х 4,5 м по АДРЕСА_1 (а.с. 8, зворот - 9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8).

ОСОБА_1 являється сином ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7 зворот).

Як вбачається з відомостей на земельну ділянку за кадастровим номером № :05:002:0011 за цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування багатоквартирного будинку, загальною площею 0,1416 га за адресою: АДРЕСА_1 накладені обмеження: охоронна зона навколо інженерних комунікацій; охоронна зона навколо (уздовж) об`єкту енергетичної системи; охоронна зона навколо (уздовж) об`єкту зв`язку (а.с. 219-220).

Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.

За таких обставин, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав для визнання за ним прав забудовника в порядку спадкування, яке не є матеріальним і надається особі в певний час з врахуванням норм та правил щодо будівництва, які діяли на момент видачі дозволу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, а також з тим, що померла особа не реалізувала право на будівництво, яке було надане їй в 2003 році. За цей час суттєво змінилися норми та правила, що регулюють будівництво, спірна земельна ділянка має певні обмеження на будівництво, вказані в відомостях на земельну ділянку за кадастровим номером, тому позивач може реалізувати своє право на будівництво шляхом отримання відповідного дозволу компетентних служб з врахуванням всіх обмежень та правил, які діють на даний час.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що посилання представника позивача на роз`яснення п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» № 7, не заслуговує на увагу, оскільки доказів на підтвердження того, що померлою розпочато будівництво гаражу відповідно до наявного дозволу суду не надано, а отже відсутні підстави, для включення прав та обов`язків померлої, як забудовника, до складу спадщини.

З цих самих підстав не підлягають застосуванню до спірних правовідносин і роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ про судову практику в справах про спадкування № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, на які представник посилається в апеляційній скарзі.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Так, згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з роз`ясненнями пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» № 7, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки, як забудовника, входять до складу спадщини.

Отже, якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві, як забудовнику, права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності.

Таким чином, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини.

Встановивши, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що померлою розпочато будівництво гаражу відповідно до наявного дозволу виконавчого комітету Сумської міської ради № 494 від 05 серпня 2003 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність законних підстав для визнання за ним прав забудовника в порядку спадкування.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Грицика Геннадія Олексійовича залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 грудня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

С. С. Ткачук