У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2022 Справа №607/2572/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Безручко Т.В.

представників скаржника Гнатюк Д.С., Парубія І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , на дії та рішення державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ),-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Гнатюк Д.С. в інтересах ОСОБА_1 звернулася в суд із скаргою, у якій просить: визнати дії та бездіяльність начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Банаха В.Д. щодо примусового виконання виконавчого провадження №54225499 з примусового виконання виконавчого листа №607/2572/17, виданого 05.05.2017 р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 000 грн., щомісячно, починаючи з 27.02.2017 р. до досягнення дитиною повноліття - незаконними та протиправними; визнати дії та бездіяльність державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Крушанської О.Р. щодо примусового виконання виконавчого провадження №54225499 з примусового виконання виконавчого листа №607/2572/17, виданого 05.05.2017 р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 000 грн., щомісячно, починаючи з 27.02.2017 р. до досягнення дитиною повноліття незаконними та протиправними;визнати постанову винесену головним державним виконавцем Гайда А.Б. від 28.09.2017 р. про арешт майна боржника при примусовому виконанні виконавчого листа №607/2572/17, виданого 05.05.2017 р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, незаконною та протиправною; скасувати постанову винесену головним державним виконавцем Гайда А.Б. від 28.09.2017 р. про арешт майна боржника при примусовому виконанні виконавчого листа №607/2572/17, виданого 05.05.2017 р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, незаконною та протиправною; звільнити з-під арешту все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 арешт на яке накладено при здійсненні виконавчого провадження №54225499 з примусового виконання виконавчого листа №607/2572/17, виданого 05.05.2017 р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 000 грн., щомісячно, починаючи з 27.02.2017 р. до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник вказує на те, що 06 квітня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення у справі №607/2572/17, про збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2015 р. та стягувати із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи із 27.02.2017 р., до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного судового рішення 05.05.2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано ОСОБА_2 виконавчий лист №607/2572/17, який звернуто до виконання у Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). У зв`язку з цим, 30 червня 2017 року, головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №607/5666/15-ц, виданого 02.03.2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 01.04.2015 р. до досягнення дитиною повноліття. Також, цією ж постановою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. 04.07.2017 року, державним виконавцем Гайда А.Б., винесно постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54225499 з примусового виконання виконавчого листа №607/2572/17 від 05.05.2017 року, на підставі заяви стягувача. 28.09.2017 року, головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гайда А.Б., винесено постанову про арешт майна боржника. Скаржник вважає, що дана постанова, винесена всупереч вимогам ч.2 ст. 48 та п.8 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», а також є такою, що порушує та обмежує його законні права. 02.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся в орган ДВС із письмовою заявою про зняття арешту з майна, зокрема нежитлового приміщення ХХХVII, загальною площею 2,7 кв.м. по АДРЕСА_1 та з квартири, з надвірними будівлями, розташованої по АДРЕСА_2 . Однак, дана заява залишена без реагування та відповіді. Крім того, 08.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся в орган ДВС із письмовою заявою про скасування постанови, винесеної головним державним виконавцем Гайда А.Б. від 28.09.2017 р. про арешт майна боржника, у ВП №54225499, з примусового виконання виконавчого листа №607/2572/17 від 05.05.2017 р., яка також залишена без реагування. Скаржник вважає, що державним виконавцем порушено не лише порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, а й не дотримано принципу співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішенням. Також зазначає, що у матеріалах виконавчого провадження міститься розрахунок заборгованості із сплати аліментів, де вказано, що заборгованість відсутня. ОСОБА_1 добросовісно, добровільно та самостійно сплачує аліменти кожного місяця на утримання свого сина. Скаржник вважає, що підстави для винесення постанови про накладення арешту на майно боржника відсутні, а її існування обмежує його законне право вільно розпоряджатися належним йому майном.

Представники ОСОБА_1 адвокати Гнатюк Д.С. та Парубій І.М. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити, з мотивів наведених у скарзі.

Представник Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в судовому засіданні вимоги скарги не визнав. В подальшому, в судове засідання не з`явився, подавши клопотання згідно якого просить справу розглядати у його відсутності.

Попередньо, представником органу ДВС надіслано на адресу відзив, який суд оцінює, як заперечення на скаргу, згідно якого, 28.09.2017 року, головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гайда А.Б., винесено постанову про арешт майна боржника. Підставою для винесення постанови стало те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про відкрите виконавче провадження з приводу виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.04.2017 р., аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 000 грн. щомісячно, не сплачував, внаслідок чого, станом на 28.09.2017 р., утворилась заборгованість в розмірі 5 071,42 грн., що сукупно перевищувала суму відповідних платежів за три місяці. Згідно відповіді з Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, інформація про останнє відоме місце роботи ОСОБА_1 відсутня. Згідно відповіді Державної фіскальної служби України, боржник не є власником відкритих розрахункових рахунків в банківських установах. Тому, вони вважають, що погашення періодичних платежів на виконання рішення суду від 06 квітня 2017 року, не може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Зацікавлена особа, яка є стягувачем у виконавчому провадженні ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася та про причини неявки суд не повідомила, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази суд встановив

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Вимогами ст. 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що в провадженні Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) перебуває на примусовому виконанні виконавче провадження ВП №54225499 з приводу виконання виконавчого листа №607/2572/17 від 05.05.2017 р., про «збільшити розмір аліментів, встановлених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2015 р. та стягувати із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 000 грн., щомісячно, починаючи із 27.02.2017 р., до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 5 цього ж Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

04 липня 2017 року головним державним виконавцем Тернопілсьького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільскій області Гайда А.Б. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54225499, з примусового виконання виконавчого листа №607/2572/17, виданого 05.05.2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

28 вересня 2017 року, головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гайда А.Б., винесено постанову про арешт майна боржника у ВП №54225499, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 .

12 березня 2021 року, головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Іваніцькою І.Ю. винесено постанову про зняття арешту з майна боржника в рамках виконавчого провадження ВП №54225499, на підставі якої, згідно сплати арешт знято з рухомого майна.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 296656040 від 27.01.2022 року, сформованої щодо фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Тернопільським міським відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 28.09.2017 року за реєстровим № 22581028 зареєстровано обтяження: вид обтяження: арешт нерухомого майна, опис предмета обтяження: все нерухоме майно, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника, серія та номер:54225499, винесена 28.09.2017 р., видавник: ОСОБА_5 .

Як вбачається із, наявного при матеріалах справи, розрахунку заборгованості із сплати аліментів ВП №54225499, наданого старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Крушанською О.Р., станом на 05 квітня 2022 року у ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

На момент розгляду скарги ОСОБА_1 заборгованість у нього зі сплати аліментів відсутня, що підтверджено у судовому засідання державним виконавцем Крушанською О.Р.

08 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся у відділ ДВС із заявою про зняття арешту із, належного йому, нерухомого майна.

Як вбачається із інформації викладеній у листі Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) №56206 від 17.09.2021 року, зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 є не можливим, згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, виконання рішення, не може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Повторно , 02 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Тернопільського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Банаха В.Д. із заявою у якій просив винести постанову про зняття арешту з майна, у т.ч. рухомого та нерухомого, яке належить йому на праві власності та на яке накладене арешт постановою державного виконавця в межах здійснення виконавчого провадження №54225499 з виконання виконавчого листа №607/2572/17, виданого 05.05.2017 року Тернопільським міськрайонним судом про збільшення розміру аліментів, а також звільнити з під-арешту нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , а саме нежитлове приміщення у АДРЕСА_1 та квартиру з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім цього, 08.12.2021 року представником ОСОБА_1 ОСОБА_6 на адресу начальника Тернопільського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Банаха В.Д. та також головного державного виконавця зазначено відділу Кушанської О.Р. подано заяву про скасування постанови державного виконавця про арешт майна, відповідно до якої просила скасувати постанову винесену Головним державним виконавцем Гайдою А.Б. від 28.09.2017 року ВП №54225499 про арешт майна боржника при примусовому виконанні виконавчого листа №607/2572/17 виданого 05.05.2017 року Тернопільським міськрайонним судом.

Зазначені звернення скаржника та його представника до начальника Тернопільського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Банаха В.Д. та також головного державного виконавця зазначено відділу Кушанської О.Р. залишились без реагування.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно- правовими актами.

Згідно п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

В силу положень ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» метою накладення арешту є забезпечення реального виконання рішення суду.

Відповідно до п.7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

В силу вимог ч.6,7 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі, якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. У разі, якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому, в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належить боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Згідно із ч.3 ст..74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1 протоколу № 1 до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 20.03.1952 року, кожна фізична або юридична особа має право вільно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Суд, оцінивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, у тому числі викладені письмово, вважає, що скарга адвоката Гнатюк Д.С. подану в інтересах ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення шляхом визнання протиправною бездіяльності начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано - Франківськ) та державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Крушанської О.Р. щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , накладного на підставі постанови про арешт майна боржника від 28.09.2017 року, винесеної головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служи Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гайда А.Б. у виконавчому провадженні №54225499, відтак, вважає, що вона підлягає скасуванню. При цьому, задовольняючи скаргу частково, суд вважає, що наявність спірної постанови про арешт майна боржника від 28.09.2017 року, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_1 , при відсутності заборгованості у виконавчому провадженні №542254499 суперечить вимогам п.7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», позбавляє можливості скаржника вільно володіти та розпоряджатись належним йому майном, у тому числі нерухомим. При цьому, суд зазначає, що визнання постанови, яку було винесено Головним державним виконавцем Гайдою А.Б. від 28.09.2017 року про арешт майна боржника не підлягає до задоволення, оскільки таку постанову винесено зазначеним державним виконавцем під час існування боргу зі сплати аліментів у боржника ОСОБА_1 за період з 27.02.2017 року по 28.09.2019 року, який складав 5071,42 грн. та який в подальшому ним повністю було погашено лише у 2021 році. Також, суд вважає, що під час розгляду скарги наявна бездіяльність начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано - Франківськ) та державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Крушанської О.Р. щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , накладного на підставі постанови про арешт майна боржника від 28.09.2017 року, винесеної головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служи Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гайда А.Б. у виконавчому провадженні №54225499, оскільки скаржник ОСОБА_1 та його представник з урахуванням вимог Закону України «Про виконавче провадження» неодноразово, а саме 02 та 08 грудня 2021 року звертався із заявами про зняття арешту та скасування спірної постанови, які залишились без належного розгляду та реагування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , на дії та рішення державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано Франківськ) та державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Крушанської Оксани Романівни щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , накладного на підставі постанови про арешт майна боржника від 28.09.2017 року, винесену головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служи Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гайда А.Б. у виконавчому провадженні №54225499.

Скасувати постанову про арешт майна боржника від 28.09.2017 року, винесену головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служи Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гайдою А.Б. у виконавчому провадженні №54225499 при примусовому виконанні виконавчого листа №607/2572/17, виданого 05.05.2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

У решті вимог скарги, відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 03 травня 2022 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан