ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/1367/18
номер провадження 4-с/695/1/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ушакової К.М.

за участю секретаря судового засідання - Біленко Н.Г.,

заявника ОСОБА_1 ,

стягувача ОСОБА_2 ,

представника стягувача адвоката Пилипенка Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання постанови приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. від 03.09.2021 про відкриття виконавчого провадження неправомірною та зобов`язання усунути порушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою про визнання постанови приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. від 03.09.2021 про відкриття виконавчого провадження неправомірною та зобов`язання усунути порушення. Обгрунтовує свої вимоги тим, що оскаржувана постанова містить наступні дії: відкрити виконавче провадження; зобов`язати боржника протягом 5 робочих днів подати декларацію про доходи, майно та попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей; стягнути з боржника виконавчий збір (основну винагороду приватного виконавця) у розмірі 1150 долара США. 07.09.2021 головним державним виконавцем Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прокопенко В.В. відкрито виконавче провадження з виконання постанови № 60476211 про стягнення виконавчого збору в сумі 31690,33 грн. Зі змісту ч. 1 ст. 61 Конституції України чітко вбачаються положення щодо неможливості подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення.

Враховуючи викладене вище, заявник просить визнати постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. від 03.09.2021 про відкриття виконавчого провадження неправомірною та зобов`язання усунути порушення.

Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.09.2021 скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 18.10.2021 справу за скаргою прийнято до провадження та призначено до розгляду.

04.11.2021 на адресу суду надійшов відзив на скаргу, в якому приватний виконавець Недоступ Д.М. зазначає, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 66719831 з примусового виконання виконавчого листа № 695/1367/18 від 09.10.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 31490,86 грн. та 11500 доларів США. Скаржник помилково обґрунтовує свою скаргу посиланням на ч. 8 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавче провадження № 66719831 було відкрите приватним виконавцем на підставі заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження. Жодних постанов про передачу виконавчого провадження Золотоніським відділом ДВС не було винесено. Скаржник не довів чим саме порушено його право, адже заборгованість перед стягувачем не погашена, рішення суду не оскаржене, а тому скарга задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні скаржник вимоги підтримав з підстав, зазначених у скарзі.

Приватний виконавець Недоступ Д.М. у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи є клопотання, в якому останній просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, у задоволенні скарги просив відмовити повністю.

У судовому засіданні стягувач ОСОБА_2 та його представник адвокат Пилипенко Р.Б. просили скаргу в частині оскарження стягнення винагороди приватного виконавця закрити, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому чмслі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, втират виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.04.2019 у справі № 695/1367/18, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 19.09.2019, позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 11500 доларів США, 3% річних у сумі 29712,62 грн., судовий збір у сумі 3322,27 грн..

Постановою головного державного виконавцця Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Мінітества юстиції (м. Київ) Прокопенко В.В. від 08.09.2021 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 згідно постанови Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Мінітества юстиції (м. Київ) № 60476211 від 04.11.2019 про стягнення виконавчого збору в сумі 31690,33 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. від 03.09.2021, на підставі заяви стягувача ОСОБА_2 про примусове виконання рішення, відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 695/1367/18 від 09.10.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 31490,86 грн. та 11500 доларів США. Пунктом 3 вказаної постанови стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 10% суми стягнення за виконавчим документом.

Вважаючи постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. від 03.09.2021 про відкриття виконавчого провадження неправомірною, скаржник звернувся до суду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За змістом п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Водночас частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Разом з тим, згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за ч.1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

З огляду на те, що заявником оскаржується постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження і в частині стягнення основної винагороди приватного виконавця, суд приходить до висновку, що справа в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та має розглядатися в порядку адміністративного судочинства (аналогічні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 6 червня 2018 року у справах № 921/16/14-г/15, від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 766/10137/17, від 3 квітня 2019 року у справах № 370/1034/15-ц і № 370/1288/15, від 12 червня 2019 року у справі № 370/1547/17).

З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 381/2126/18 вважає необґрунтованими доводи касаційної скарги про те, що приписи частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII застосовуються лише до скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, вчинені на виконання постанови про стягнення виконавчого збору (тоді як скарги на такі постанови має розглядати суд, який видав виконавчий документ). Оскільки скаржник звернувся до суду щодо неправомірних, на його думку, дій і рішення державного виконавця стосовно стягнення виконавчого збору, цей спір має розглянути суд адміністративної юрисдикції.

Згідно до ч. 2 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині оскарження стягнення винагороди приватного виконавця.

У судовому засіданні та з матеріалів справи не знайдено інших підстав вважати, що під час відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем порушено вимоги закону.

Суд приходить до висновку, що приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. правомірно відкрито виконавче провадження у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим, вимоги про визнання постанови про відкриття виконавчого провадження неправомірною в іншій частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 255, 260, 261, 447, 451 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

закрити провадження за скаргою ОСОБА_1 про визнання постанови приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. від 03.09.2021 про відкриття виконавчого провадження неправомірною та зобов`язання усунути порушення в частині оскарження стягнення винагороди приватного виконавця, роз`яснивши ОСОБА_1 , що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення буде складено 10.01.2022.

Суддя: К.М. Ушакова