П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2022 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 376/2158/21

Номер провадження 22-ц/824/5076/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Орел П.Ю.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 14 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Віговського С.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний капітал» про зобов`язання виконати платіжне доручення,

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Сквирського районного суду Київської області з позовом до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний капітал», з урахуванням подальших уточнень, про стягнення з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний капітал» грошові кошти у сумі 431 050 грн. за квитанцією № КП-135/1 від 30 липня 2021 року на користь ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30 липня 2021 року у відділенні банку АТ «КБ «Земельний капітал» позивачем було передано касиру банку кошти у сумі 431 050 грн. для переказу їх на рахунок АТ ЗНВКІФ «ОРОТАВА», на виконання умов договору купівлі-продажу деривативу № П14/1/35 від 29 липня 2021 року, що підтверджується квитанцією.

11 серпня 2021 року позивачу стало відомо про те, що вищевказані грошові кошти на рахунок одержувача не надійшли.

З метою встановлення причин не виконання зобов`язання, а також повернення позивачу або зарахування на рахунок одержувача коштів, 12 серпня 2021 року позивач направила на адресу банку заяву.

26 серпня 2021 року позивач отримала відповідь на свою заяву з якої вбачається, що затримка виконання доручення по перерахуванню коштів була спричинена необхідністю продажу готівкових коштів, які були внесені клієнтами до операційної каси відділення банку. У вказаній відповіді також зазначено, що рішенням Правління Національного банку України від 11 серпня 2021 року АТ «КБ «Земельний капітал» віднесено до категорії неплатоспроможних, а з 12 серпня 2021 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в АТ «КБ «Земельний капітал». Разом з тим, позивач вважає, що запровадження тимчасової адміністрації не є підставою для невиконання доручення клієнта банку щодо перерахування коштів на рахунок АТ ЗНВКІФ «ОРОТАВА».

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 14 грудня 2021 року (а.с.58-61) у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний капітал» про зобов`язання виконати платіжне доручення, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 13 січня 2022 року ОСОБА_1 направила апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила вищевказане рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги, задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 01 липня 2021 року Правлінням Національного банку України ухвалено рішення про віднесення АТ «КБ «Земельний капітал» до категорії проблемних у зв`язку з порушенням ним нормативів ліквідності.

30 липня 2021 року у відділенні банку АТ «КБ «Земельний капітал» скаржником було передано касиру банку кошти у готівковій формі у сумі 431 050 грн. для здійснено перерахування їх на рахунок АТ ЗНВКІФ «ОРОТАВА». При цьому, працівник банку, знаючи про те, що банк віднесено до категорії проблемних, не повідомив скаржнику зазначену обставину.

Через 12 днів від працівників АТ ЗНВКІФ «ОРОТАВА» (одержувач) скаржнику стало відомо про те, що передані нею через касу банку кошти на рахунок одержувача не надійшли.

З метою встановлення причин не виконання зобов`язання, а також повернення скаржнику або зарахування на рахунок одержувача коштів, 12 серпня 2021 року вона направила на адресу банку заяву на яку, 26 серпня 2021 року отримала відповідь, з якої вбачається, що затримка виконання доручення по перерахуванню коштів була спричинена необхідністю продажу готівкових коштів, які були внесені клієнтами до операційної каси відділення банку. Подальше стрімке зменшення обсягу високоліквідних активів банку призвело до неможливості виконання банком своїх зобов`язань перед клієнтом. У вказаній відповіді також зазначено, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 11 серпня 2021 року Про віднесення АТ «КБ Земельний капітал» до категорії неплатоспроможних.

Скаржник зазначає, що з платіжним дорученням про перерахування грошових коштів вона звернулася до відділення банку у той момент, коли у банку не діяла тимчасова адміністрація, а відтак, банк був зобов`язаний перерахувати кошти скаржника у день їх надходження, а підстав для невиконання доручення клієнта, у банку не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 лютого 2022 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 квітня 2022 року призначено справу до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

04 травня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява від скаржника у якій, остання зазначила, що підтримує вимоги апеляційної скарги та просить проводити розгляд справи у її відсутність.

У судове засідання сторони не заявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом направлення судових повісток-повідомлень на їх електронні адреси, у зв`язку з чим, колегія суддів вважала за можливе розпочати та завершити розгляд справи у відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача заявлено нею поза процедурою, визначеною Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 29 липня 2021 року між АТ ЗНВКІФ «ОРОТАВА», від імені та в інтересах якого діє ТОВ «Компанія з управління активами «Фарлонг» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу деривативу № П14/1/35 (а.с. 09-14).

Із квитанції № КП-135/1 від 30 липня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 передала касиру відділення АТ «КБ «Земельний капітал» кошти у сумі 431 050 грн. для переведення їх на рахунок АТ ЗНВКІФ «ОРОТАВА», як оплату за договором купівлі-продажу деривативу № П14/1/35 (а.с. 15).

Згідно листа АТ «КБ «Земельний капітал» № 15/1336 від 26 серпня 2021 року, затримка виконання доручень за прийняті платежі була спричинена необхідністю продажу готівкових коштів, які були внесені клієнтами до операційної каси відділення банку. Подальше стрімке зменшення обсягу високоліквідних активів банку призвело до неможливості виконання банком своїх зобов`язань перед клієнтом. У листі також зазначено, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 11 серпня 2021 р. № 400-рш/БТ «Про віднесення АТ «КБ «Земельний капітал» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11 серпня 2021 року № 811 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «КБ «Зелений капітал», згідно з яким, з 12 серпня 2021 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в АТ «КБ «Земельний капітал» (а.с. 16-17).

Із рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 907 від 09 вересня 2021 року вбачається, що виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вирішила припинити тимчасову адміністрацію в АТ «КБ «Земельний капітал»; розпочати процедуру ліквідації у АТ «КБ «Земельний Капітал» строком на три роки з 10 вересня 2021 року до 09 вересня 2024 року включно; призначити уповноваженою особою Фонду та делегувати всі повноваження ліквідатора АТ «КБ «Земельний капітал», провідному професіоналу з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Міхну С.С. строком на три роки з 10 вересня 2021 року до 09 вересня 2024 року включно (а.с. 33).

Статтею 2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, відносини у сфері переказу коштів регулюються Конституцією України, законами України "Про Національний банк України", "Про банки і банківську діяльність", "Про поштовий зв`язок", цим Законом, іншими актами законодавства України та нормативно-правовими актами Національного банку України, а також Уніфікованими правилами та звичаями для документарних акредитивів Міжнародної торгової палати, Уніфікованими правилами з інкасо Міжнародної торгової палати, Уніфікованими правилами по договірних гарантіях Міжнародної торгової палати та іншими міжнародно-правовими актами з питань переказу коштів.

Згідно ст. 4 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» для проведення переказу можуть використовуватися кошти як у готівковій, так і в безготівковій формі. Види безготівкових розрахунків визначаються законами та прийнятими на їх основі нормативно-правовими актами Національного банку України.

Згідно п.п. 8.1, 8.3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів.

За порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом.

Згідно п. 30.1 ст. 30 вказаного Закону, переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1091 ЦК України банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1092 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення клієнта банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону.

Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Відповідно до ч.1-2 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: здійснює повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі Національного банку України; звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх. Цей пункт не застосовується до правочинів, зобов`язання за якими припиняються у процедурі ліквідаційного неттінгу, що здійснюється в порядку, встановленому статтею 54-1 цього Закону; передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, що підлягають обов`язковому зберіганню; здійснює повноваження, визначені частиною другою статті 37 та статтею 38 цього Закону; здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом; повертає ініціатору переказу кошти, що надійшли на кореспондентський рахунок банку для зарахування на поточні рахунки клієнтів банку або для виплати переказів протягом процедури ліквідації до дня відкриття банком накопичувального рахунка в Національному банку України (крім коштів, призначенням платежу за якими є погашення зобов`язань перед банком). Фонд може здійснювати інші повноваження, що є необхідні для завершення процедури ліквідації банку.

Згідно ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, інвестування тимчасово вільних коштів банку в державні цінні папери, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів за умови достатності коштів для забезпечення процедури ліквідації в такій черговості.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 757/2216/15 зазначила, що після початку процедури ліквідації банку та введення тимчасової адміністрації стягнення коштів за зобов`язаннями цього банку можливе лише у спосіб, передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому банк, який перебуває на стадії ліквідації, діє через Фонд гарантування вкладів фізичних осіб або уповноважену особу Фонду та не може поза процедурою, визначеною Законом, відповідати за зобов`язаннями по договорам банківського вкладу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з даним позовом під час здійснення процедури ліквідації АТ «КБ «Земельний капітал», а відтак, повноваження банку реалізуються лише через уповноважену особу Фонду на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Разом з тим, оскільки позовні вимоги про стягнення грошових коштів заявлені позивачем поза процедурою, визначеною Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для їх задоволення.

Посилання скаржника на те, що з платіжним дорученням про перерахування грошових коштів вона звернулася до відділення банку у той момент, коли у банку не діяла тимчасова адміністрація, а відтак, банк був зобов`язаний перерахувати кошти скаржника у день їх надходження, а підстав для невиконання доручення клієнта, у банку не було, не спростовує висновки суду першої інстанції, оскільки з даним позовом позивач звернулася до суду під час здійснення процедури ліквідації банку, а відтак,стягнення коштів можливе лише у спосіб, передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване судове рішення не можна назвати в повній мірі законним та обґрунтованим в розумінні ст. 263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 14 грудня 2021 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 17 травня 2022 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Т.О. Невідома

В.А. Нежура