Справа № 202/59/22
Провадження № 2/202/1018/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

10 травня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Мачуського О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Ситника С.О.,

розглянувши заяву у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року представник Акціонерного товариства «Кредобанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 22.11.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір № СL-230276, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 126 000,00 грн.. до 21 листопада 2024 року на поточні потреби позичальника. На виконання умов вищевказаного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим за останньою станом на 26.10.2021 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 182883,23 гривень, що складається з: 123516,43 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 59366,80 гривень - заборгованість відсотками.

Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № СL-230276 від 22.11.2019 року в загальному розмірі 182883,23 гривень, а також судовий збір у розмірі 2743,25 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18288,32 гривень.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 31 січня 2022 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

21 березня 2022 року до суду надійшли письмові пояснення відповідача, які по суті є відзивом на позов. У зазначених поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що вона не заперечує факт укладання нею з позивачем кредитного договору від 22.11.2019 року на суму 126000,00 гривень, терміном на 60 місяців, до 21.11.2024 року. Разом з тим, відповідач не визнає позовні вимоги, зокрема, заборгованість за тілом кредиту в розмірі 123516,43 гривень та заборгованість за відсотками у розмірі 59366,80 гривень, бо вказана сума нарахована не вірно та є завищеною, а до позову не долучено доказів щодо джерел з яких дана сума була визначена. Відповідач також зазначає, що отримані від позивача кредитні кошти, були витрачені в особистих цілях на погашення кредитів, а тому її чоловік ОСОБА_2 не може бути співвідповідачем по даній справі. При цьому, строк дії договору ще не закінчився, тобто не настав час виконання кредитного договору а тому банк не мав права на звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до вимог до ст. 178 ЦПК України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Суд приймає до уваги позицію відповідача викладену у її письмових поясненнях, однак долучені до них докази не можуть братись судом до уваги, оскільки всупереч вимог до ст. 178 ЦПК України, доказів надіслання (надання) відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи відповідачем до суду не надано.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача - адвокат Павленко С.В. в судове засідання не з`явився, натомість подав клопотання вих. № 31065/2022 від 05.05.2022 року в якому просив провести розгляд справи без його участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, натомість подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено, що 22 листопада 2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № СL-230276, за умовами якого банк зобов`язався надати у власність позичальникові грошові кошти у сумі 126 000 грн., терміном на 60 місяців, тобто до 21 листопада 2024 року, на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі, вказані в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити відсотки, за процентною ставкою 35% річних та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором

Кредит видається на цілі зазначені в цьому Кредитному договорі, а саме: поточні потреби у сумі 3049,74 гривень; погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ «Ідея Банк» в розмірі 62595,55 гривень; погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ «Банк Кредит Дніпро» в сумі 36785,09 гривень; погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ «Альфа-Банк» в розмірі 23569,62 гривень (п. 1., п. 2.4 Договору).

Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною п. 4.1. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

АТ «Кредобанк» зобов`язання за кредитним договором № СL-230276 від 22.11.2019 року виконав в повному обсязі, що підтверджується меморіальними ордерами № 67321479, №67321499, №67321522, № 67321541 від 22.11.2019 року.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені цим Договором та додатками до нього.

Пунктом 6.2 Договору визначено, що позичальник здійснює погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до графіку платежів, шляхом здійснення 60 щомісячних платежів по 4512, 00 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця впродовж 60 місяців з дати укладення Кредитного договору.

Відповідно до п. 6.9. Кредитного договору Банк, у випадках передбачених п.3.3. Кредитного договору (у т.ч. п. 3.3.2 прострочення сплати процентів та/ або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць) вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника.

В пункті 6.10. Договору визначено, що Позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення Банку, передбаченого п.6.9. Кредитного договору, усунути порушення умов Кредитного договору, вказаних у повідомленні (згідно із п.п.3.3.2., 3.3.3. Кредитного договору) протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо Позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку (п. 6.9. Кредитного договору).

Тобто, сторони узгодили умови повернення кредиту, а також відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення, невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами за статтею 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до виписки про рух коштів по рахунку з 22.11.2019 по 26.10.2021 року, останні платежі по сплаті тіла кредиту за договором ОСОБА_1 здійснила у вересні 2020 року, а відсотків - у грудні 2020 року, тобто відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за договором не виконувала.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором кредиту № СL-230276 від 22.11.2019 року, наданим позивачем, за відповідачем утворилась заборгованість, яка станом на 26.10.2021 року становить 182883,23 гривень, що складається з: 123516,43 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 59366,80 гривень - заборгованість відсотками.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В своїх письмових поясненнях відповідач зазначила, що вказаний розрахунок заборгованості проведено невірно. Проте, на спростування такого розрахунку відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, зокрема, й іншого розрахунку заборгованості до кредитним договором.

15.09.2021 року представник AT «Кредобанк» засобом поштового зв`язку направив ОСОБА_1 досудову вимогу року за вих. № 30562/2021 від 14.09.2021 року щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором № СL-230276 від 22.11.2019 року станом на 30.08.2021 року, що становить 123516,43 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 52046,10 гривень - заборгованість за відсотками, у тридцятиденний строк.

Посилання відповідача, про відсутність у позивача прав на звернення до суду з даним позовом, оскільки строк дії договору не завершений, а тому не настав час виконання даного договору, є безпідставними, оскільки відповідачем допущено порушення строків сплати чергових платежів, що у відповідності до вимог ст. 1050 ЦК України, є підставою для звернення позивача до суду з вимогою про дострокове повернення тієї частини позики, до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання.

Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № СL-230276 від 22.11.2019 року, яка станом на 26.10.2021 року становить 182883,23 гривень, що складається з: 123516,43 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 59366,80 гривень - заборгованість відсотками.

Суд також звертає увагу, що інші посилання відповідача, зазначені в її письмових поясненнях не відносяться до даного спору та не впливають на вирішення справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті у їх сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Матеріали справи свідчать, що позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2743,25 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 65983252, які згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення з відповідача на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18288,32 грн. суд зазначає наступне.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В матеріалах справи міститься копія першої та останньої сторінки договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року, укладеного між АТ «Кредобанк» та адвокатським об`єднанням «Бізнес і Право», копія ордеру серії КС № 573217, копія довіреності № 11821 від 30.12.2020 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та копія посвідчення адвоката України на ім`я Павленка С.І..

Однак повний примірник договору, зазначені в ньому додатки та будь-які докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, перерахування суми понесених витрат на професійну правничу допомогу, яку позивач просить зобов`язати відшкодувати, зокрема, документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, рахунки), акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) пов`язаних з розглядом справи в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відмову у стягненні з відповідача на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» витрат на професійну правову допомогу в розмірі 18288,32 гривень.

Керуючись статями 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273-274, 279, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Кредобанк», , місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78, заборгованість за Кредитним договором № СL-230276 від 22.11.2019 року, станом на 26.10.2021 року в загальному розмірі 182883,23 гривень, що складається з: 123516,43 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 59366,80 гривень - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Кредобанк», , місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2743,25 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Мачуський