Справа № 362/3294/21
Провадження № 2/362/687/22
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2022 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що за час перебування у шлюбі з відповідачкою вони набули спільне майно у вигляді депозитного вкладу у банку і квартири в селі Кожухівка Васильківського району Київської області.

Посилаючись на вказані обставини та керуючись нормами сімейного законодавства щодо правового режиму спільного сумісного майна подружжя, позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину зазначеного спільного сумісного майна подружжя (а.с. 1 4).

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Відповідачка подала суду відзив на позов, у якому заперечила щодо вимог позивача та зазначила, що майно, яке просить поділити позивач є її особистим майном (а.с. 29 32).

Відповідачка вказує, що грошові кошти розміщені на депозитному рахунку в банку належать їй особисто, як виплата державою їй коштів у зв`язку із встановленою інвалідністю; а договір купівлі-продажу спірної квартири укладено нею без згоди позивача, який на час придбання майна був її чоловіком та за її особисті кошти.

Представником позивача надано відповідь на відзив, у якому остання не погоджується із доводами відповідачки (а.с. 46 49).

За клопотанням відповідачки, ухвалою суду було витребувано від Регіонального сервісного центру МВС України інформацію про зареєстровані транспортні засобі на ім`я відповідача; та отримано судом таку інформацію (а.с. 44, 76).

З урахуванням вказаних даних, відповідачем було подано зустрічний позов, який було двічі залишено без руху (а.с. 82 86, 99, 103).

Ухвалою суд від 23 лютого 2022 року, за заявою відповідача, їй було повернуто зустрічну позовну заяву (а.с. 106, 107).

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

За відомостями із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 25 червня 2021 року вбачається, що у період часу з 07 серпня 1993 року по 23 травня 2020 року сторони перебували у шлюбі, що також підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 23 травня 2020 року (а.с. 8, 9).

Як вбачається з доданих до позову копій правовстановлюючих документів, за час шлюбу сторони набули грошовий банківський вклад і нерухоме майно у вигляді квартири.

Так, за договором купівлі-продажу квартири від 10 лютого 1996 року, ОСОБА_3 купила квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Зокрема, до реєстрації шлюбу із позивачем, відповідачка мала прізвище ОСОБА_4 , яке після реєстрації шлюбу було змінене на ОСОБА_5 , що підтверджується відомостями із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 25 червня 2021 року (а.с. 8).

При цьому, суд враховує обставини зміни адміністративно-територіального поділу районів у Київській області за Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів», внаслідок чого, станом на дату постановлення цього рішення суду, село Кожухівка територіально розташоване у Фастівському районі Київської області.

Також, за Договором SAMDNWFD101 від 07 квітня 2020 року, укладеним між АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_2 , остання передала банку для розміщення на депозитному вкладі грошові кошти в сумі 111 982 гриві 19 копійок (а.с. 15).

Тобто, слід зробити висновок, що вказаний грошовий вклад і квартира є майном, набутим подружжям за час шлюбу, а тому, в силу статті 60 СК України, належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Отже, у суду є усі правові підстави для визнання вказаного грошового вкладу і нерухомого майна спільною сумісною власністю сторін, як подружжя та їх включення в поділ майна.

Норми частин 1 і 2 статті 70 СК України передбачають, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором; при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Шлюбного договору між сторонами немає.

Обставин, що мають істотне значення, зокрема про те, що один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно або витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, судом не встановлено.

Крім того, суд не приймає до уваги та відхиляє викладені у відзиві на позов доводи відповідача про те, що грошові кошти розміщені на депозитному рахунку в банку належать їй особисто, як виплата державою їй коштів у зв`язку із встановленою інвалідністю та спірну квартиру придбано за її особисті грошові кошти, оскільки, в супереч вимогам статей 76 84 ЦПК України, зазначені факти не підтверджено відповідними доказами.

Отже, під час розгляду справи відповідачем, не виконано, передбаченого статтею 81 ЦПК України обов`язку довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, відповідачка не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень, а саме: обставини того, що грошові кошти розміщені на депозитному рахунку в банку належать їй особисто, як виплата державою їй коштів у зв`язку із встановленою інвалідністю та спірну квартиру придбано за її особисті грошові кошти.

Зокрема, під час розгляду справи, відповідачка не надала суду і не додала до відзиву на позов будь-яких письмових доказів того, що грошові кошти розміщені на депозитному рахунку в банку належать їй особисто, як виплата державою їй коштів у зв`язку із встановленою інвалідністю, та того, що спірна квартира була придбана за її особисті грошові кошти.

Як наслідок, наведені за змістом відзиву на позов доводи і заперечення відповідача щодо розміщення на депозитному рахунку в банку та придбання спірної квартири за її особисті грошові кошти, суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені у встановленому цивільним процесуальним законом жодними фактичними доказами.

Таким чином, наявні підстави для поділу між сторонами вказаного грошового вкладу і нерухомого майна, що слід здійснити згідно із нормами частин 1 і 2 статті 70 СК України на засадах рівності часток майна дружини та чоловіка.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Одночасно, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченої ним суми судового збору за подачу позову, що підтверджено відповідними платіжними документами.

Враховуючи викладене, керуючись, статтями 60, 70 СК України, статтями 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 92, 95, 133, 141, 258, 259, 263 265, 273 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на грошові кошти в сумі 55 991 (пятдесят пять тисяч дев`ятсот дев`яносто одна) гривня 00 копійок, що розміщені на рахунку в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» за Договором SAMDNWFD101 від 07 квітня 2020 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 476 (дві тисячі чотириста сімдесят шість) гривень 41 копійку у відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду 20 травня 2022 року.