Справа № 673/1123/15-ц
Провадження № 4-с/673/1/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2022 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючий суддя Ягодіна Т.В.,

за участю секретаря судових засідань Ставнічук Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Деражня скаргу ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 на рішення та бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

в с т а н о в и в:

В квітні 2021 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 звернувся із означеною скаргою до суду, вказавши, що державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. була неправомірно винесена постанова про закінчення виконавчого провадження від 25.11.2020 року по виконавчому провадженню №56743773 , яку він просить скасувати та зобов`язати Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти до виконання та продовжити примусове виконання виконавчого листа Деражнянського районного суду Хмельницької області №673/1123/15-ц від 22.06.2018 року. Крім того, зауважує що протягом тривалого часу державним виконавцем не вчинялося можливих дій та заходів задля забезпечення виконання рішення суду.

Скарга обґрунтована тим, що державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови не враховано, що повне виконання судового рішення не відбулося, а направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника не є останньою дією після вчинення усіх можливих дій із виконання рішення суду, а свідчить лише про вжиття ним передбачених законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду і не є підставою для закриття виконавчого провадження. А тому вказує на необхідність скасування означеної постанови та зобов`язання відділу ДВС прийняти до виконання та продовжити примусове виконання виконавчого листа, а також визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця, допущеної при його виконанні.

Ухвалою судді від 22.04.2021 року вказану скаргу прийнято до провадження із призначенням судового розгляду з участю сторін.

11.05.2021 року від Печерського РВ ДВС м. Київ ЦМУМЮ (м.Київ) надійшов відзив на скаргу, згідно якого вказаний орган зауважував на безпідставність доводів скарги, оскільки в межах означеного виконавчого провадження державним виконавцем у відповідності до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» вжито всіх необхідних, можливих та законних заходів для виконання рішення суду немайнового характеру, яке неможливо виконати без участі божника (а.с.58-61).

12.05.2021 року АТ «Українська залізниця» подало суду заперечення на означену скаргу, зауважуючи, що в ході виконання судового рішення державним виконавцем вжито всіх можливих заходів. При цьому, зі сторони боржника виконати рішення суду не представляється можливим через відсутність висновку МСЕК, який є підставою для здійснення розрахункових виплат. Проте ОСОБА_1 такий документ не надається. В силу вказаних обставин просить відмовити у задоволенні даної скарги (а.с.70-73).

Ухвалою суду від 18.08.2021 року, в зв`язку із смертю ОСОБА_1 провадження у справі за даною скаргою зупинено до залучення до участі у справі його правонаступника (а.с.141-142).

Ухвалою суду від 04.04.2022 року провадження у справі поновлено. Залучено до участі у справі правонаступника скаржника ОСОБА_2 .

В судове засідання правонаступник скаржника ОСОБА_2 та її представник не з`явилися, вказавши на можливість розгляду скарги за їх відсутності, яку підтримують в повному обсязі .

Представник боржника ПАТ «Українська залізниця» до суду не з`явився, подав заяву про рогляд скарги за його відсутності, заперечуючи щодо її задоволення.

Представник відділу ДВС в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду скарги був повідомлений належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, а тому суд провів розгляд скарги за відсутності стягувача і його представника та державного виконавця.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги з огляду на наступні обставини.

Відповідно до положень статей 447, 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження", зокрема відповідно до частини першої статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється, зокрема, з дотриманням засад верховенства права та обов`язковості виконання рішень (стаття 2 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Загальний порядок виконання рішень судів про стягнення боргу врегульований положеннями статтями 48-62 Закону України "Про виконавче провадження", а порядок виконання рішень немайнового характеру - нормами статей 63-67 вказаного Закону.

Так, відповідно до частин першої-третьої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

В свою чергу, пункт 11 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" серед підстав для закінчення виконавчого провадження передбачає надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Судом встановлено, що 26.03.2018 року Деражнянським районним судом Хмельницької області ухвалене рішення у цивільній справі №673/1123/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Києві, згідно якого:

-визнано за позивачем право на відшкодування шкоди за актом про нещасний випадок на виробництві №5/69 від 18.07.1969 року складений відокремленим підрозділом Мостобудівельний поїзд №36 державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця»;

-зобов`язано публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» зробити розрахунок та здійснити виплату з відшкодування шкоди завданої нещасним випадком на виробництві позивачу за період з жовтня 1969 року до моменту передачі особової справи управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві з врахуванням індексації грошових доходів;

-зобов`язано публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» відновити '(сформувати) особову справу позивача та передати її в установленому порядку для продовження виплат управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві;

-зобов`язано управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві прийняти особову справу ОСОБА_1 від публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», здійснити перерахунок з моменту передачі особової справи за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням та продовжити страхові виплати довічно.

Вказане рішення вступило в законну силу 08.05.2018 року.

На його виконання, 22 червня 2018 року судом видано виконавчий лист в частині виконання рішення, де боржником являється публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» із строком пред`явлення до виконання 08.05.2021 року.

Згідно постанови заступника начальника відділу Печерського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві від 16.07.2018 року відкрито виконавче провадження за означеним виконавчим листом. Надано боржнику ПАТ «Українська залізниця» строк 10днів на виконання рішення суду.

26.10.2018 року державним виконавцем на адресу ПАТ «Українська залізниця» направлено вимогу щодо необхідності повідомлення про виконання рішення суду.

Згідно акту державного виконавця від 19.11.2018 року вбачається, що станом на вказану дату будь-яка інформація від сторін виконавчого провадження щодо виконання вищевказаного рішення суду не надходила.

Постановою державного виконавця від 19.11.2018 року за невиконання рішення суду на боржника ПАТ «Українська залізниця» накладено штраф у розмірі 5100грн. Зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

30.01.2019 року державним виконавцем на адресу сторін направлено вимогу про повідомлення щодо виконання рішення суду, зокрема зобов`язано боржника повідомити орган виконавчої служби в строк до 13.02.2019 року. Зобов`язано сторони надати відділу підтвердження виконання рішення суду.

Згідно акту державного виконавця від 14.02.2019 року вбачається, що станом на вказану дату будь-яка інформація від сторін виконавчого провадження щодо виконання вищевказаного рішення суду не надходила.

Постановою державного виконавця від 11.04.2019 року за невиконання рішення суду на боржника ПАТ «Українська залізниця» накладено штраф у розмірі 10200грн. Зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

21.07.2019 року на адресу відділу ДВС надійшла заява ПАТ «Українська залізниця» про стан виконання рішення суду з якої вбачається, що термін зберігання матеріалів щодо нещасного випадку минув, а тому немає можливості відновити (сформувати) особову справу ОСОБА_1

28.11.2019 року постановою державного виконавця виконавчий лист №673/1123/15-ц, виданий 22.06.2018 року повернутий стягувачу.

Згідно ухвали Деражнянського районного суду Хмельницької області від 12.03.2020 року, яка залишена без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 02.07.2020 року вказану постанову визнано неправомірною, скасовано та зобов`язано державного виконавця прийняти до виконання та провести відповідні виконавчі дії по примусовому виконанню означеного виконавчого листа.

17.04.2020 року постановою державного виконавця відновлено виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

Того ж дня державним виконавцем на адресу ПАТ «Українська залізниця» направлено вимогу щодо необхідності повідомлення про виконання рішення суду або ж причини невиконання такого.

11.08.2020 року державним виконавцем на адресу ПАТ «Українська залізниця» вкотре направлено вимогу щодо необхідності надання в триденний термін підтвердження про виконання рішення суду.

Згідно відповіді ПАТ «Українська залізниця» від 12.11.2020 року вбачається, що на адресу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві направлена особова справа ОСОБА_1 . Обов`язок провести розрахунок та виплату ОСОБА_1 з відшкодування шкоди завданої нещасним випадком на виробництві за період з жовтня 1969 року до моменту передачі особової справи покладено на філію Центр з будівництва та ремонту інженерних споруд АТ «Укрзалізниця».

25.11.2020 року державним виконавцем до Печерського управління поліції ГУ НП України в м. Києві спрямовано подання про притягнення посадових осіб боржника до кримінальної відповідальності за невиконання вищевказаного виконавчого листа.

Того ж дня постановою державного виконавця, постановленою у відповідності до ст.. 63 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження з примусового виконання такого виконавчого листа.

Відомості про повне виконання рішення суду відсутні.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем вживалися заходи направлені на виконання рішення суду у виді направлення боржнику вимог щодо надання підтверджень виконання рішення суду та накладення штрафів за його невиконання.

Разом з тим, суд зазначає, що невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про вжиття заходів примусового виконання рішення і не свідчить про неможливість його виконання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 грудня 2021 року у справі № 520/6495/2020.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 червня 2019 року у справі № 826/14580/16 (пункти 40-43) підтримав правову позицію, відповідно до якої накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

За цією позицією, накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які підтверджували би факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не може свідчити про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Вирішуючи питання про законність дій державного виконавця, суд враховує, що Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усіх передбачених законом заходів у межах встановлених повноважень.

Крім того, суд звертає увагу, що за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось не виконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

Частиною третьою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - з заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (пункт 10); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 22).

Разом із цим, матеріалами справи не підтверджено виконання державним виконавцем вказаних приписів чинного законодавства.

Закінчення виконавчого провадження державний виконавець мотивував вчиненням дій з винесення постанов про накладення на боржника штрафу і надіслання подання про вчинення боржником злочину.

Проте суд знаходить безпідставними висновки державного виконавця, що самі по собі вчинені ним виконавчі дії (перевірка виконання судового рішення, винесення постанов про накладення на боржника штрафу і надіслання подання про вчинення злочину) є належними та достатніми заходами виконання судового рішення. На думку суду, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які підтверджували би факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Схожі за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №750/9782/16-а, від 07 серпня 2019 року у справі № 378/1033/17, від 04 вересня 2019 року у справі №286/1810/17, від 07 жовтня 2020 року у справі №461/6978/19, від 25 листопада 2020 року у справі № 554/10283/18.

Окрім цього, як відомо з доводів скаржника й установлених обставин справи, зазначене судове рішення не виконано, отже, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний здійснити всі необхідні заходи для перевірки його виконання у повному обсязі.

Аналізуючи обставин справи суд приходить до висновку щодо задоволення вимоги скарги про визнання протиправною і скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 25 листопада 2020року № 56743773, оскільки вона винесена передчасно й за відсутності реального виконання судового рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 451 ЦПК України суд у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця усунути порушення (поновити порушено право).

За таких обставин, суд також знаходить обґрунтованими вимоги скарги в частині зобов`язання державного виконавця прийняти до виконання та продовжити примусове виконання виконавчого листа Деражнянського районного суду Хмельницької області № 673/1123/15-ц від 22.06.2018 року.

Вирішуючи вимоги скарги в частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця, суд виходить із наступного.

Так, обгруновуючи такі вимоги, скаржник вказує, що в період з 22.04.2020р. по 25.11.2020 р. державним виконавцем з поміж можливих дій та заходів забезпечення виконання було направлено вимогу від 11.08.2020р. та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Разом з тим, з огляду на представлені суду матеріали виконавчого провадження №56743773 такі твердження не відповідають дійсності, оскільки державним виконавцем протягом означеного періоду неодноразово направлялися вимоги до боржника з приводу виконання рішення суду в результаті чого від останнього надходила інформація про хід його виконання.

Також скаржник не наводить жодних мотивів (обгрунтувань) стосовно того, що було проявом саме протиправної бездіяльності державного виконавця, тобто які фактичні обставини свідчать про те, що невиконання згаданого рішення у певний період є результатом невжиття виконавцем заходів/чи ухвалення рішень(і яких), які він у межах своїх повноважень був зобов`язаний вжити/ухвалити, але не зробив цього.

З огляду на викладені висновку суду, в цій частині скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 258-260, 353, 450, 451 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу задоволити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 25.11.2020 року ВП №56743773, постановлену державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І.

Зобов`язати Печерський районний відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти до виконання та провести відповідні виконавчі дії по примусовому виконанню виконавчого листа №673/1123/15-ц, виданого Деражнянським районним судом Хмельницької області 22.06.2018 року.

В решті вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Деражнянський районний суд Хмельницької області.
Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т. В. Ягодіна