Номер провадження: 22-ц/813/4692/22
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Князюка О.В

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до судновласника - Компанії «Перкула Шиппінг & Трейдінг Інк.», ОСОБА_2 про визнання права на отримання виплат, стягнення лікарняних, відшкодування шкоди, компенсації у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , на ухвалу Київського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Гниличенко М.В. 07 жовтня 2021 року у м. Одеса, -

встановила:

У червні 2021 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до судновласника - Компанії «Перкула Шиппінг & Трейдінг Інк.» та ОСОБА_2 , в якій просив визнати право позивача ОСОБА_1 на отримання виплат у вигляді лікарняних, компенсації у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 та стягнути з компанії «Перкула Шиппінг & Трейдінг Інк.» на користь позивача ОСОБА_1 лікарняні в розмірі 9570 доларів США, що еквівалентно 262 582,62 грн., компенсацію по смерті 40000 доларів США, що еквівалентно 1097524 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 доларів США, що еквівалентно 274381 грн. Також, просив стягнути з відповідача на її користь судові витрати у розмірі 106000 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2021 року було закрито провадження по цивільній справі № 947/16884/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до судновласника - Компанії «Перкула Шиппінг & Трейдінг Інк.», ОСОБА_2 про визнання права на отримання виплат, стягнення лікарняних, відшкодування шкоди, компенсації у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у цивільній справі №947/16884/21 та у цивільній справі №520/960/19 сторони є різними, а також не співпадають предмети спору (матеріально-правові вимоги) та обставини/норми права, які обґрунтовують звернення до суду, що не було враховано судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали.

Сторони про розгляд справи на 26 квітня 2022 року були сповіщені.

Від ОСОБА_1 на адресу Одеського апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторін. Від представника Компанії «Перкула Шиппінг & Трейдінг Інк.» також надійшла заява про розгляд справи без участі Компанії.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення про закриття провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що судом було досліджено сторони, предмет та підстави позову, заявлені ОСОБА_1 у позовній заяві, поданої 17.01.2019 року, та позовної заяви від 02.06.2021 року, у зв`язку із чим встановлено, що обставини справи, предмет та підстави позову є аналогічними.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.06.2019 року Київським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення по цивільній справі № 520/960/19 за позовом ОСОБА_1 до судновласника компанії «Перкула Шиппінг & Трейдінг Інк.» про стягнення заробітної плати, відшкодування шкоди, яким позовні вимоги ОСОБА_1 було частково задоволено, зокрема, стягнуто із судновласника - компанії «Перкула Шиппінг & Трейдінг Інк.» на її користь компенсацію по смерті ОСОБА_3 у розмірі 40000 доларів США, заборгованість по заробітній платі ОСОБА_3 у розмірі 36000 доларів США, витрати у розмірі 35729,38 грн., судовий збір у розмірі 9605 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представником відповідача судновласницької компанії «Перкула Шиппінг & Трейдінг Інк.» було подано апеляційну скаргу.

29.09.2020 року постановою Одеського апеляційного суду рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.06.2019 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до судновласника компанії «Перкула Шиппінг & Трейдінг Інк.» про стягнення заробітної плати, відшкодування шкоди було залишено без задоволення.

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду, якою просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

21.05.2021 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а постанову Одеського апеляційного суду від 29.09.2020 року без змін.

Вирішуючи питання про залишення без задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суди апеляційної та касаційної інстанцій виходили з того, що оскільки ОСОБА_1 заявлені вимоги про стягнення компенсації обґрунтовані саме прийняттям нею спадщини після смерті батька, спір щодо компенсації у зв`язку зі смертю моряка, виник не лише між нею і роботодавцем її померлого батька «Перкула Шиппінг & Трейдінг Інк.», який відмовляється виплати компенсацію, а і з ОСОБА_2 , як особою, що ідентифікує себе з вигодонабувачем (Next of kin) з індивідуальним трудовим договором від 05.02.2018 року і претендує на отримання компенсації у зв`язку зі смертю моряка.

Дані обставини підлягають доведенню при вирішенні відповідного спору.

Крім того, судом першої інстанції не було вирішено питання про залучення ОСОБА_2 , як відповідача у справі.

Приймаючі до уваги висновки вищевказаних судових рішень, 02.06.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовними вимогами до судновласника - компанії «Перкула Шиппінг & Трейдінг Інк.», ОСОБА_2 та просила стягнути на її користь компенсацію по смерті ОСОБА_3 у розмірі 40000 доларів США, лікарняні в розмірі 9570 доларів США, моральну шкоду в розмірі 10000 доларів США, та судові витрати у розмірі 106000 грн.

Колегією суддів досліджено сторони, предмет та підстави позову, заявлені ОСОБА_1 у позовній заяві, поданої суду 17.01.2019 року, та у позовній заяві, поданої до суду 02.06.2021 року, та встановлено, що дані позови не є ідентичними, виходячи з наступного.

У справі №947/16884/21, що переглядається, на відміну від цивільної справи №520/960/19, іншим є склад учасників справи, зокрема, відповідачем зазначено ОСОБА_2 , яка заявляла свої права та претендувала на отримання компенсації в розмірі 40000 доларів США у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 .

Крім того, іншими є матеріально-правові вимоги у даній справі, зокрема, вимоги про стягнення лікарняних (допомоги), а також відшкодування моральної шкоди у зв`язку із ухиленням судновласника - компанії «Перкула Шиппінг & Трейдінг Інк.» від виплат на протязі більше двох років.

Також, позивачем змінені підстави позову/норми права із посиланням на ліберійське законодавство (законодавство прапору судна).

На підставі викладеного, колегія суддів доходить до висновку, що у цивільних справах №947/16884/21 та №520/960/19 не є ідентичними сторони, підстави та предмет спору, оскільки спір між сторонами у справах виник з різних підстав, у зв`язку із чим висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі є помилковим.

Оскільки ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2021 року постановлено з порушенням норм процесуального права та за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, то ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2021 року скасувати, цивільну справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 18 травня 2022 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.М. Таварткіладзе

О.В. Князюк