Справа № 454/441/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2022 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в місті Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача та просить суд стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу).

Свої вимоги мотивує наступним.

Відповідач є її батьком.

На підставі судового наказу з відповідача стягувались аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу до досягнення нею повноліття.

28.10.2021р. позивачка досягла повноліття.

Зазначає, що вона є інвалідом ІІ групи з дитинства з обмеженням життєдіяльності , її стан здоров`я потребує лікування та медичного обстеження у ендрокренолога, невролога (психоневролога) і терапевта. У зв`язку з інвалідністю потребує індивідуальної програми реабілітації.

Крім цього, вона на даний час навчається у Вищому професійному училищі №11 м.Червонограда за професією «кравець», не працює, тому потребує матеріальної допомоги.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 18.02.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (виклику) сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З оглянутого свідоцтва про народження встановлено, що у відповідач є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач є інвалідом ІІ групи з дитинства, інвалідність встановлена до 01.12.2023 року, що підтверджується довідкою МСЕК від 25.11.2021 року.

Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда №853 позивачці необхідна відновна терапія: стаціонарне, амбулаторне лікування, санаторно-курортне лікування згідно з рекомендаціями лікуючого лікаря.

Крім цього, з дослідженої довідки №10 від 20.01.2022р., встановлено, що ОСОБА_1 навчається у ВПУ №11 м.Червонограда за професією «кравець» з 01.09.2020р. по 30.12.2022р.

Статтею 198 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надати таку матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров`я, тобто наявність у дитини статусу інваліда. Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (ст. 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні»). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина.

Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ст. 201 СК України щодо застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Аліменти повнолітнім непрацездатним дочці, сину, які потребують матеріальної допомоги, у разі визнання їх особами з інвалідністю І, II груп присуджуються на строк інвалідності.

Разом з цим, у рішенні Європейського суду від 27.11.1992 року справі "Олсон проти Швеції" зазначається "що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.

Особлива увага повинна приділятися найважливішим інтересам дитини, які, за своєю природою та важливістю, мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст.8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (Рішення Європейського суду від 07.08.1996 у справі "Йохансен проти Норвегії").

Також, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Таким чином, суд визначаючи розмір аліментів на повнолітню непрацездатну дитину-інваліда, які слід стягувати із відповідача, враховуючи встановлені вище обставини, а також обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного кодексу України, вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу позивачці у частці від його заробітку (доходу) у розмірі 1/6 частини доходу щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення даного позову і на період її непрацездатності, а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 16.02.2022р. і на період її непрацездатності, до 01.12.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 992 (дев`ятсот дев`яносто два) грн. 40коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_1 .

Головуючий: Л. Ю. Фарина