ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 685/1385/20

Провадження № 22-ц/4820/813/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю представника апелянта адвоката Хомяка О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 17 лютого 2022 року, суддя Самойлович А.П., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору, на стороні відповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування майнової шкоди,

встановив:

У листопаді 2022 року ПрАТ «СК «Універсальна» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору, на стороні відповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування позову вказало, що 19.08.2018 року в смт. Теофіполь відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , винним у спричиненні якої визнано останнього. Позивачем, як страховиком за договором добровільного страхування наземного транспорту страхувальнику ТОВ «Подільське», яке є власником автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» 200, д.н.з. НОМЕР_1 , було виплачено 258060,04 грн. в якості відшкодування шкоди, заподіяної автомобілю внаслідок ДТП, у зв`язку з чим у страховика виникло право зворотної вимоги до заподіювача шкоди ОСОБА_1 , цивільна відповідальність якого, як власника наземного транспортного засобу, застрахована не була.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 17.02.2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Універсальна» 258060,04 грн. виплаченого страхового відшкодування.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що позивачем доведено розмір фактичних витрат на відновлення застрахованого транспортного засобу, разом з тим відповідачем не доведена наявність чинного страхового сертифікату «Зелена картка» на керований ним автомобіль з іноземною реєстрацією.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

На думку апелянта, суд дійшов хибного висновку щодо доведеності позивачем підстав та розміру страхового відшкодування. Зазначив, що додатковий договір про зміну реєстраційного номера застрахованого автомобіля укладений між страховиком та власником застрахованого автомобіля 16.07.2018 року, в той час як зміна такого номера відбулася 26.07.2018 року. Позивачем не надано доказів, що водій, який керував застрахованим автомобілем на момент ДТП мав право керування, не надано доказів сплати страхового платежу власником застрахованого автомобіля. Суд необґрунтовано відмовив у призначення судової автотоварознавчої експертизи, оскільки апелянта не було запрошено для огляду транспортного засобу в процесі проведення автотоварознавчого дослідження, що позбавило його можливості подати свої зауваження щодо виду та кількості отриманих механічних пошкоджень автомобіля внаслідок ДТП.

В суді представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві просив розгляд справи провести без його участі.

Заслухавши пояснення учасника справи, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що 16.07.2018 року між страховиком ПрАТ «СК «Універсальна» та страхувальником ТОВ «Подільське» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3140/229/000030, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме, автомобілем марки «Toyota Land Cruiser 200», 2018 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 .

Додатковим договором №1 до вищезазначеного договору страхування було передбачено зміну реєстраційного номера забезпеченого транспортного засобу на д.н.з. НОМЕР_1 .

Одним з ризиків, застрахованих за умовами даного договору, є дорожньо-транспортна пригода, тобто подія, яка сталася під час руху ТЗ, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

19.08.2018 року, о 02 год. 00 хв., на вулиці Небесної Сотні, 75, в смт. Теофіполь, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat» з номерним знаком НОМЕР_2 (реєстрація Республіки Польща), порушуючи вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом Toyota Land Cruiser 200 з номерним знаком НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду, що призвело до пошкодження обох автомобілів.

Вина водія автомобіля марки «Volkswagen Passat» з номерним знаком НОМЕР_2 ОСОБА_1 була встановлена постановою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 16.10.2018 року, яка набрала законної сили 27.10.2018 року.

20.08.2018 року від ТОВ «Подільське» до ПрАТ «СК «Універсальна» надійшла заява про сплату страхового відшкодування на підставі вищезазначеного договору добровільного страхування наземного транспортну, у якій страхувальник просив сплатити страхове відшкодування шляхом перерахування коштів на СТО ТОВ «Гранд Мотор».

21.08.2018 року автомобіль був оглянутий експертом автотоварознавцем на замовлення страхувальника за участю його представника.

Згідно з висновком №322 ФОП ОСОБА_3 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Toyota Land Cruiser 200 від 24.09.2018 року, вартість відновлювального ремонту даного автомобіля складає 286737,13 грн.

24.09.2018 року були складені ремонтна калькуляція та страховий акт №43351/1 з розрахунком страхового відшкодування, розмір якого становить 258060,04 грн.

11.10.2018 року Хмельницьким облуправлінням АТ «Ощадбанку» направлено листа №120-24-18/95400/2018-22/вих. до ПрАТ «СК «Універсальна» з клопотанням про перерахування страхового відшкодування за вищезазначеним договором страхування на відновлення автомобіля на рахунок ТОВ «Гранд Мотор».

Відповідно до платіжного доручення №155397 від 22.10.2018 року, ПрАТ «СК «Універсальна» було перераховано ТОВ «Гранд Мотор» 258060,04 грн. страхового відшкодування за ремонт автомобіля Toyota Land Cruiser 200.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір: підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Доказами наявності у позивача, як страховика, права вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди, є договір страхування і документ, який підтверджує виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування», предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Виходячи з вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду.

При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18 (пункти 68-70). Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, такий перехід права вимоги є суброгацією.

У постанові Верховного Суду від 06.07.2018 року у справі № 924/675/17 зроблено висновок про те, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

З огляду на вищевикладене, судовою колегією встановлено, що після виплати ПрАТ «СК «Універсальна» страхового відшкодування на рахунок ТОВ «Гранд Мотор» в розмірі 258060,04 грн. на виконання договору добровільного страхування з ТОВ «Подільське», до страховика, яким є ПрАТ «СК «Універсальна», перейшло право вимоги до винної особи, ОСОБА_1 , як до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди потерпілому, в порядку суброгації.

За встановлених обставин колегія суддів вважає, що рахунок на оплату, виданий ТОВ «Гранд Мотор», одним з видів діяльності якого є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, є належним та достатнім доказом, який підтверджує дійсний розмір завданої шкоди автомобілю Toyota Land Cruiser 200, номерний знак НОМЕР_5 та витрат, які було понесено для його відновлювального ремонту.

Відповідна сума, з урахуванням податку на додану вартість, була перерахована на рахунок спеціалізованого підприємства, що здійснювало ремонт пошкодженого автомобіля, обсяг та вартість робіт за який між страховиком та потерпілим було погоджено, а розмір пошкоджених запчастин встановлено в ході огляду транспортного засобу.

Посилання апелянта на неправомірну відмову суду у призначенні автотоварознавчої експертизи є необґрунтованим, оскільки сама по собі відсутність ОСОБА_1 під час проведення огляду відповідного транспортного засобу висновків суду щодо відшкодування понесених страховиком витрат згідно рахунку станції технічного обслуговування ТОВ «Гранд Мотор» не спростовує. Крім того, відповідач не надав суду доказів на спростування об`єктивних даних, зазначених у рахунку на оплату ТОВ «Гранд Мотор», тому його твердження щодо неправильності рішення суду через відмову у проведенні судової автотоварознавчої експертизи слід визнати необґрунтованим.

Необхідно також зауважити, що в суді апеляційної інстанції представник апелянта не заявив клопотання щодо призначення судової автотоварознавчої експертизи. В той же час в наданих апеляційному суду поясненнях адвокат зазначив, що обов`язок доказування розміру заподіяних збитків в даній справі лежить на позивачеві, тому сам факт відсутності експертного висновку спростовує посилання ПрАТ «СК «Універсальна» на доведеність розміру заподіяних внаслідок ДТП збитків.

Інші доводи, в тому числі щодо помилки при укладенні додаткового договору із зазначенням зміни державного реєстраційного номера застрахованого колісного транспортного засобу на законність ухваленого судового рішення не впливають та зводяться виключно до переоцінки належним чином оцінених судом доказів.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 17 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 травня 2022 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова