Справа № 128/1318/20
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2022 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі :

головуючого судді Ганкіної І.А.,

при секретарі Бутіній Г.В.,

за участі:

пред-ка позивача ОСОБА_1 ,

пред-ка відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В позові ОСОБА_3 зазначила, що 15.08.2017 року близько 14:20 водій ОСОБА_4 , керуючи маршрутним автобусом марки «Богдан А-091», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Замостянській, в місті Вінниці, в напрямку вул. Стрілецької, в районі будинку №1 під час виконання маневру поворот ліворуч, на пішохідному переході (на зебрі), допустив наїзд на ОСОБА_5 , яка перебувала зліва по напрямку руху автомобіля в нерухомому стані.15.08.2017 року близько 14:55 год. до МКЛ ШМД м. Вінниці позивачка звернулася із повідомленням про отримання тілесних ушкоджень внаслідок ДТП. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачка, відповідно до виписки МКЛ ШМД №13984 від 15.08.2017 року отримала тілесні ушкодження у вигляді: «Забій нижньої третини лівого передпліччя» та була відпущена додому без госпіталізації. 16.08.2017 року слідчим ВРЗСТ СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області Поліщуком І.М. було винесено постанову про призначення судово-медичної експертизи та доручено її проведення експертам Вінницького обласного бюро СМЕ. Для проведення експертизи до закладу були направлені рентгенівські знімки зроблені під час огляду в МКЛ ШМД м. Вінниці 15.08.2017 року. 16.08.2017 року Вінницьким обласним бюро судово-медичної експертизи було видано висновок експерта №1002. Відповідно до якого ОСОБА_6 - судово-медичний експерт відділу експертизи, на підставі постанови слідчого від 16.08.2017 року, в присутності позивачки, провела судово-медичну експертизу. Згідно з висновком експерта Присяжної Т.П., у ОСОБА_7 було виявлено тілесне ушкодження синець на лівому передпліччі. Вказане ушкодження у позивачки належить до легких тілесних ушкоджень, виникло від дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи 15.08.2017 року. 22.08.2017 року слідчим ВРЗСТ СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області Поліщуком І.М. було винесено постанову про закриття кримінального провадження з наступних підстав. «15.08.2017 року, близько 14:20 водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи маршрутним автобусом марки «Богдан А-091», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Замостянській, в місті Вінниці, в напрямку вул. Стрілецької, в районі будинку №1 під час виконання маневру поворот ліворуч, на пішохідному переході (на зебрі), не переконався, що це буде безпечно та не створить небезпеки іншим учасникам руху, не вибрав безпечний інтервал, внаслідок чого допустив наїзд на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала в розриві пішохідної алеї, на розмітці нерегульованого пішохідного переходу, в нерухомому стані. В даній дорожній обстановці в діях водія автобуса марки «Богдан А-091», д.н.з. НОМЕР_1 , - ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п.п. 1.5, 2.3 б, 10.1, 13.1, Правил дорожнього руху України. Кримінальна відповідальність за ст. 286 КК України настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження. Заподіяння в результаті порушення правил дорожнього руху легких тілесних ушкоджень виключає застосування ст. 286 КК України. 22.08.2017 року слідчим ВРЗСТ СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області Поліщуком І.М. було також надано лист (повідомлення) у відповідності до якого кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003933 від 15.08.2017 року, - закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. При цьому в листі було повідомлено, що згідно до ст. 1187 ЦК України, позивачка має право звернутися до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди.

18.10.2017 року Вінницьким районним судом Вінницької області була винесена постанова відповідно до якої провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Постановою Вінницького районного суду Вінницької області встановлені наступні доведені обставини та факти. Своїми діями водій ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КпАП України. Громадянин ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю, щиро розкаявся, просив суворо не карати. Вина гр. ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду. Не погоджуючись із винесеною постановою Вінницького районного суду Вінницької від 18.10.2019 року Позивачем була подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області.15.11.2017 року була винесена постанова Апеляційного суду Вінницької області у відповідності до якої апеляційну скаргу Позивача залишено без задоволення, а постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 18.10.2016 щодо ОСОБА_4 залишено без змін.

15.08.2017 року позивачці була надана виписка МКЛ ШМД №13984 із діагнозом забій п/а лівого передпліччя, вид травми зазначено - внаслідок ДТП, обставини травми збила маршрутка по вул. Замостянській, в результаті призначено лікування медичними препаратами та періодичний нагляд лікарями. 15.08.2017 року позивачка була направлена на RO обстеження (ренген), згідно якого діагностовано діагноз - забій п/а лівого передпліччя. В подальшому позивачкою була отримана довідка із КЗ ЦПМСД №4 від 18.08.2017 року, у відповідності до якої, лікарем ОСОБА_8 - було проведено профогляд ОСОБА_7 та діагностовано, що в зв`язку з забоєм лівого передпліччя, не може займатися плаванням. В період з дня отримання травми та на теперішній час у позивачки вся ліва рука опухає, пальці німіють та нормально не ворушаться, поверхня руки та плеча не відчувають дотиків. Дані симптоми, за виключенням припухлості руки та плеча, залишаються і досі. 05.02.2020 року лікарем рентгенологом ОСОБА_9 . Міської клінічної лікарні №3, пацієнт ОСОБА_7 пройшла флюорографічну перевірку. За результатами проведеної Міською клінічною лікарнею №3 флюорографічної перевірки встановлено: «На Ц/грамі ЛВ плечового суглобу відмічаються ознаки артрозу лівого ключино-акроміального суглоба у вигляді нерівномірного звуження суглобових щілин, склерозу суглобових поверхонь та крайове загострення їх країв. Конгруентність суглобових щілин плечового суглобу збережена. Контури голівки плеча рівні, чіткі. Великий горбик плечової кістки склерозований. Діагноз: Деф.артроз ЛВ (лімфатичні вузли) ключично-акроміального суглобу. 06.02.2020 року лікарем ОСОБА_10 було надано направлення пацієнту ОСОБА_5 на проходження ЕНМГ з попереднім діагнозом: після травматичний брахіоплексит. (Посттравматичний. Плескит плечового сплетення в подібних випадках є наслідком різного роду пошкоджень нервово-судинного пучка. Це може статися при переломах, розтягненнях, вивихах). Відповідно до санаторно-курортної картки №12 виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4 м. Вінниці ОСОБА_5 має скарги на болі в верхній кінцівці, які посилюються при фізичному навантаженні. Вважає себе хворою близько 2 років, коли отримала травми під час ДТП. Лікувалася: приймала медичні препарати, отримувала курс фіз.процедур, курс масажів. Діагноз :після травматичний плечелопаточний переатроз, після травматичний ОА ключично-акроміального з`єднання. У висновку потребує санаторно-курортного лікування опорно-рухового відділу. Витрати позивачки на лікування склали 5870,11 грн. Крім того, позивачці було показано проходження санаторного лікування, вартість якого складає 20175,00 грн. у санаторії «Березовий гай». Таким чином матеріальна шкода складає 26045,11 грн.

Крім того, позивачці було нанесено моральну шкоду. Так, у зв`язку із вищезазначеними діями відповідача, які є досить тривалими у часі, відсутності з боку відповідача спроб до вирішення даної ситуації в позасудовому порядку, позивачка зазнала моральних страждань з приводу скоєної дорожньо-транспортної пригоди, що полягало у порушенні сну, хвилюваннях, незручностях в побуті, витрачення часу на неодноразові звернення до лікарів. Розмір моральної шкоди позивачка визначає в 50 000 грн. 00 коп., які просить стягнути за судовим рішенням.

Відповідачем ОСОБА_4 в свою чергу було подано відзив на позов у якому відповідач, зазначив, що дійсно, 15.08.2017 року близько 14:20 водій він, керуючи маршрутним автобусом т/з Богдан А091, що належить ФОП ОСОБА_11 ,д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Замостянській в м.Вінниці, в напрямку вул. Стрілецька, в районі буд.1 під час виконання маневру повороту ліворуч, на пішохідному переході, допустив наїзд на гром. ОСОБА_5 , яка перебувала зліва по напрямку руху автомобіля. Внаслідок ДТП ОСОБА_5 отримала легкої тяжкості тілесні ушкодження. Вина водія ОСОБА_4 була встановлена постановою Вінницького районного суду Вінницької області, в послідуючому переглянута та залишена в силі постановою Апеляційного суду Вінницької області від 15.11.2017р.Таким чином подальше врегулювання відповідної події ДТП (страхової події) мало здійснюватися на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який безпосередньо спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. В силу ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик здійснює відшкодування в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі. В порядку п. 9.4 ст.9 Закону страхові виплати за договорами обов`язкового страхування обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін (п. 9.5 ст. 9). Згідно ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно ст. 24 - 26-1 Закону визначено порядок врегулювання страхової події, пов`язаної із лікуванням, тимчасовою втратою працездатності та моральною шкодою, заподіяної потерпілому внаслідок ДТП, що охоплюється полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності і є предметом даного позову. Так, згідно до ст. 1194 ЦКУ особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Окрім цього, відповідно до правової позиції постанови ВС від 4 липня 2018 року по справі 755/18006/15-ц (п.55, 56) визначено, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (п.57). Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Вказані вище висновки щодо відшкодування страховиком шкоди, завданої особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування були предметом перегляду Великої Палати ВС та згідно ухвали від 20 лютого 2020 року (справа № 753/15214/16-ц) відступати від них ВП ВС не вбачає підстав. Таким чином, оскільки згідно полісу AК/7206337 виданим СК «УКС «КНЯЖА ВІЄНА ІНШУРАНС ГРУП», відповідальність на момент ДТП Відповідача була застрахована, вимога Позивача щодо відшкодування завданої шкоди може бути пред`явлена до завдавача шкоди лише за умов, що така шкода перевищує ліміт відповідальності страховика. Відповідно до п.16 роз`яснень Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Як вбачається із позовної заяви та додатків до неї, Позивач не надав доказів щодо звернення до страховика за отриманням страхового відшкодування внаслідок події ДТП, що мала місце 15.08.2017, тим самим не скористався своїм правом на отримання страхового відшкодування, що наразі не надає йому законних підстав для стягнення шкоди із Відповідача. Разом з тим, 07.12.2020 року на адресу СК «УКС «КНЯЖА ВІЄНА ІНШУРАНС ГРУП» було надіслано адвокатський запит з метою отримання інформації щодо звернення гром. ОСОБА_5 до страховика із заявою про отримання страхового відшкодування з приводу події ДТП, що мала місце 15.08.2017 року та з`ясовано, що за таким відшкодування позивачка не зверталася. В зв`язку з зазначеними , просить в здовол5нні позову відмовити.

В судовому засіданні пред-к позивача ОСОБА_1 позов підтримав в межах та за підстава зазначених у позові. Суду додав, що відповідач з моменту події ДТП не вибачився перед позивачкою, не відшкодував жодної гривні понесених позивачкою витрат та завдав шкоду її здоров`ю, яке позивачці не вдалося відновити до теперішнього часу. Позов просив задоволити.

Пред-к відповідача ОСОБА_2 позов не визнав за підстав зазначених у відзиві. Суду показав, що на час події ДТП відповідач перебував у трудових стосунках з приватним підприємцем і транспортний засіб був застрахований, а отже відповідальність слід покласти на страхову компанію, за умовами страхового полісу та в його межах. Крім того, просив звернути увагу, що позивачкою не надано доказу призначення ліків, які вона придбавала, згідно наданих квитанцій, а рентген зроблений у 2020р., хоча подія ДТП сталася у 2017-му році. В зв`язку з вказаним просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення, дослідивши докази, суд встановив наступне:

15.08.2017 року близько 14:20 водій ОСОБА_4 , керуючи маршрутним автобусом марки «Богдан А-091», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Замостянській, в місті Вінниці, в напрямку вул. Стрілецької, в районі будинку №1 під час виконання маневру поворот ліворуч, на пішохідному переході (на зебрі), допустив наїзд на ОСОБА_7 , яка перебувала зліва по напрямку руху автомобіля в нерухомому стані.

На час ДТП відповідач перебував у трудових стосунках з ФОП ОСОБА_11 та виконував свої трудові обов`язки як водій маршрутного транспорту (а.с.95-98).

Згідно страхового полісу, цивільна відповідність водія була застрахована в СК «УКС «Княжа віньєна іншуранс груп» за полісом №АК726337 який був діючим станом на 15.08.2017р. (а.с.101).

15.08.2017 року близько 14:55 год. до МКЛ ШМД м. Вінниці позивачка звернулася із повідомленням про отримання тілесних ушкоджень внаслідок ДТП.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачка, відповідно до виписки МКЛ ШМД №13984 від 15.08.2017 року отримала тілесні ушкодження у вигляді: «Забій нижньої третини лівого передпліччя» та була відпущена додому без госпіталізації.

16.08.2017 року слідчим ВРЗСТ СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області Поліщуком І.М. було винесено постанову про призначення судово-медичної експертизи та доручено її проведення експертам Вінницького обласного бюро СМЕ. Для проведення експертизи до закладу були направлені рентгенівські знімки зроблені під час огляду в МКЛ ШМД м. Вінниці 15.08.2017 року. 16.08.2017 року Вінницьким обласним бюро судово-медичної експертизи було видано висновок експерта №1002 (аа.с.13).

Відповідно до висновку №1002 у ОСОБА_7 було виявлено тілесне ушкодження синець на лівому передпліччі. Вказане ушкодження у позивачки належить до легких тілесних ушкоджень, виникло від дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи 15.08.2017 року.

22.08.2017 року слідчим ВРЗСТ СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області Поліщуком І.М. було винесено постанову про закриття кримінального провадження з наступних підстав. «15.08.2017 року, близько 14:20 водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи маршрутним автобусом марки «Богдан А-091», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Замостянській, в місті Вінниці, в напрямку вул. Стрілецької, в районі будинку №1 під час виконання маневру поворот ліворуч, на пішохідному переході (на зебрі), не переконався, що це буде безпечно та не створить небезпеки іншим учасникам руху, не вибрав безпечний інтервал, внаслідок чого допустив наїзд на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала в розриві пішохідної алеї, на розмітці нерегульованого пішохідного переходу, в нерухомому стані. В даній дорожній обстановці в діях водія автобуса марки «Богдан А-091», д.н.з. НОМЕР_1 , - ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п.п. 1.5, 2.3 б, 10.1, 13.1, Правил дорожнього руху України. Кримінальна відповідальність за ст. 286 КК України настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження. Заподіяння в результаті порушення правил дорожнього руху легких тілесних ушкоджень виключає застосування ст. 286 КК України. 22.08.2017 року слідчим ВРЗСТ СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області Поліщуком І.М. було також надано лист (повідомлення) у відповідності до якого кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003933 від 15.08.2017 року, - закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.14).

18.10.2017 року Вінницьким районним судом Вінницької області була винесена постанова відповідно до якої провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с.16)

Не погоджуючись із винесеною постановою Вінницького районного суду Вінницької від 18.10.2019 року позивачкою була подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області.

15.11.2017 року була винесена постанова Апеляційного суду Вінницької області у відповідності до якої апеляційну скаргу Позивача залишено без задоволення, а постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 18.10.2016 щодо ОСОБА_4 залишено без змін (а.с.17-19).

15.08.2017 року позивачці була надана виписка МКЛ ШМД №13984 із діагнозом забій п/а лівого передпліччя, вид травми зазначено - внаслідок ДТП, обставини травми збила маршрутка по вул. Замостянській, в результаті призначено лікування медичними препаратами та періодичний нагляд лікарями.

Однак, сам перелік призначень, згідно наданих суду квитанцій суду позивачкою не подано.

15.08.2017 року позивачка була направлена на RO обстеження (ренген), згідно якого діагностовано діагноз - забій п/а лівого передпліччя. В подальшому позивачкою була отримана довідка із КЗ ЦПМСД №4 від 18.08.2017 року, у відповідності до якої, лікарем ОСОБА_8 - було проведено профогляд ОСОБА_7 та діагностовано, що в зв`язку з забоєм лівого передпліччя, не може займатися плаванням.

05.02.2020 року лікарем рентгенологом ОСОБА_9 . Міської клінічної лікарні №3, пацієнт ОСОБА_7 пройшла флюорографічну перевірку. За результатами проведеної Міською клінічною лікарнею №3 флюорографічної перевірки встановлено: «На Ц/грамі ЛВ плечового суглобу відмічаються ознаки артрозу лівого ключино-акроміального суглоба у вигляді нерівномірного звуження суглобових щілин, склерозу суглобових поверхонь та крайове загострення їх країв. Конгруентність суглобових щілин плечового суглобу збережена. Контури голівки плеча рівні, чіткі. Великий горбик плечової кістки склерозований. Діагноз: Деф.артроз ЛВ (лімфатичні вузли) ключично-акроміального суглобу.

06.02.2020 року лікарем ОСОБА_10 було надано направлення пацієнту ОСОБА_5 на проходження ЕНМГ з попереднім діагнозом: після травматичний брахіоплексит.

Відповідно до санаторно-курортної картки №12 виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4 м. Вінниці ОСОБА_5 має скарги на болі в верхній кінцівці, які посилюються при фізичному навантаженні. Вважає себе хворою близько 2 років, коли отримала травми під час ДТП. Лікувалася: приймала медичні препарати, отримувала курс фіз.процедур, курс масажів. Діагноз :після травматичний плечелопаточний переатроз, після травматичний ОА ключично-акроміального з`єднання. У висновку потребує санаторно-курортного лікування опорно-рухового відділу.

Щодо проведеного лікування, позивачкою подано квитанції про придбання ліків на загальну суму 5870,11 грн.

Крім того, подано санаторно курортну карту №12 та рекламний проспект з зазначенням санаторного профілю санаторію «Борисфен» з прайсом на 2019 р. (а.с.45) і підрахунком можливих витрат на проходження санаторного лікування на суму 20175,00 грн. у санаторії «Березовий гай». Таким чином матеріальна шкода визначена позивачкою в загальну суму 26 045,11 грн.

Як підставу моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. позивачка визначає порушення сну, хвилюваннях, незручностях в побуті, витрачення часу на неодноразові звернення до лікарів в зв`язку з ДТП та отриманою травмою руки.

Враховуючи вищезазначене, суд виходить з того, що, відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено судам, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження понесених витрат на ліки на суму 5870,11 грн. позивачкою подано квитанції, які містяться на а.с.27-35, однак частина з квитанцій є добровільними внесками (квитанція №413805, №218321), а решта не підтверджена відповідним доказом, як-то призначення лікаря, а доказ на а.с. 35 не містить печатки лікарської установи чи лікаря, підпису лікаря та дати призначення. Таким чином, суд вважає, що належний та допустимий доказ призначення лікарем лікування ліками, які були придбані позивачкою суду не подано, а отже позов частині стягнення 5870,11 грн. до задоволення не підлягає.

Щодо стягнення коштів на санаторне лікування, суд враховує, що доказ понесення вказаних витрат суду позивачкою не поданий. Направлення отримано у 2020 р., через три роки після події ДТП, а зазначення постравматичного характеру захворювання плечового суглобу у позивачки не є беззастережним доказом наявності зв`язку даного захворювання саме з травмою отриманою під час ДТП від 15.08.2017р. При цьому, суд враховує, що згідно висновку №1002 у ОСОБА_7 було виявлено тілесне ушкодження синець на лівому передпліччі. Вказане ушкодження у позивачки належить до легких тілесних ушкоджень.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що в частині стягнення витрат на санаторне лікування також слід відмовити.

Щодо стягнення моральної шкоди суд враховує, що згідно ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик здійснює відшкодування в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі. В порядку п. 9.4 ст.9 Закону страхові виплати за договорами обов`язкового страхування обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін (п. 9.5 ст. 9).

Згідно ст. 23 даного Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно ст. 24 - 26-1 вищевказаного Закону визначено порядок врегулювання страхової події, пов`язаної із лікуванням, тимчасовою втратою працездатності та моральною шкодою, заподіяної потерпілому внаслідок ДТП, що охоплюється полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності.

Однак, судом є встановленим, що до страхової компанії позивачка не зверталася, і не позбавлена можливості позиватися до безпосереднього звернення до винуватця події, яка потягнула за собою настання підстав для стягнення моральної шкоди.

У даному випадку такими підставами є отримання тілесного ушкодження, які потягнуло за собою фізичний біль та необхідність нести незручності в побуті, чисельні звернення до лікарів. Розмір моральної шкоди яка підлягає до стягнення суд визначає у розмірі 10 000 грн, яких на думку суду буде достатньо для відновлення порушеного права позивачки.

В зв`язку з задоволенням позовних вимог частково, суд вважає з а необхідне стягнути судові витрати пропорційно до задоволених вимог в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 4,19,76,81,200, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. та судові витрати в розмірі 840,80 грн.

В задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 26 045,11 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.А. Ганкіна