Справа № 761/2649/21
Провадження № 2/761/5828/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Притула Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал СТБ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Старлайт продакшн» про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

26 січня 2021 року до суду надійшла зазначена позовна заява в якій позивач просить:

- зобов`язати ТОВ «Телерадіокомпанія «СТБ» видалити з веб-сайту http://www.stb.ua/ відеозапис телепрограми «Супермама» Випуск ІНФОРМАЦІЯ_5Сезон 1, що розташований за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язатиТОВ «Телерадіокомпанія «СТБ» та ТОВ «Старлайтпродакшн» солідарно відшкодувати ОСОБА_1 , що діє в інтересах її малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. за поширення інформації, що завдала шкоди моральному, духовному, соціальному розвитку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Вимоги обгрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 на телеканалі «СТБ», який належить ТОВ «Телерадіокомпанія «СТБ» поширено випуск телевізійного шоу під назвою «Супермама». Також цей випуск розміщено на сайті відповідача. Виробником програми є ТОВ «Старлайтпродакшн».

Між позивачем та ТОВ «Старлайтпродакшн» була укладена угода про участь у телевізійній передачі. Проте умовами угоди не надано дозволу студії чи телеорганізації вчиняти дії, що завдають шкоди моральному, духовному та соціальному розвитку дітей позивача.

Як зазначає позивач, в ході зйомки сюжету 14.01.2020 року сталось декілька інцидентів, що негативно вплинули на старших дітей позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при спілкуванні з іншими учасницями телепрограми. Позивач вказує, що озвучена інформація при розмові інших учасниць з дітьми є недостовірною, оскільки позивач піклується про дітей, забезпечує їх всім необхідним, а в сім`ї нормальна обстановка.

Після зйомок в ОСОБА_3 почалася істерика, яка в подальшому відбулась і 15.01.2020 року.

Описана ситуація завдала сину позивача психологічної травми та мала довгострокові наслідки. Позивач вимушена була звертатись до психолога з метою надання сину кваліфікованої допомоги.

Сім`я позивача в телепрограмі зображені неадекватно та неправдиво. В тому числі діти позивача зображені затравленими, заляканими, такими що не мають необхідних речей та бездоглядними. Такі дії знімальної групи телепрограми, що полягали в однобокому та викривленому викладенні сюжету завдали шкоди моральному, духовному та соціальному розвитку дітей, їх репутації серед однолітків.

На замовлення позивача експертом Київського НДЕКЦ МВС Усатовою Т.В. проведено експертне дослідження за висновком якого ситуація що досліджується мала психологічний вплив на ОСОБА_3 , йому завдано страждання (моральна шкода) та можливий розмір грошової компенсації за завдані страждання становить 50 000,00 грн.

Оскільки за посиланням яке вказує позивач розміщене відео телепрограми, що завдали та завдають шкоди моральному, духовному та соціальному розвитку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будь-хто може ознайомитись з ним, тому вона просить видалити таке відео.

Ухвалою суду від 01.02.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Сторони не звертались до суду з клопотанням про слухання справи з викликом сторін.

25.03.2021 року до суду надійшов відзив на позовні вимоги в яких відповідач - ТОВ «Телеканал СТБ» просить відмовити в задоволенні позовних вимог оскільки відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди та відсутній склад правопорушення, наявність якого давала б підстави для стягнення моральної шкоди, завданої дітям позивача. Позивачка сама розповідає про сина (під час розмови з ОСОБА_6 ) та є очевидним що у сина позивачки - ОСОБА_3 , спостерігається нестабільний психоемоційний стан вже протягом тривалого часу, і це взагалі не пов`язане ані зі знімальним процесом проекту, ані з подальшим його оприлюдненням. Жодним належним та допустимим доказом не підтверджено факт заподіяння ОСОБА_3 шкоди ані через знімальний процес, ані через оприлюднення спірного випуску проекту. Щодо шкоди, спричиненої ОСОБА_2 , то представник вказує, що навіть при підготовці експертного дослідження на яке посилається позивач не зазначено, що з ОСОБА_2 відбулось спілкування судового експерта. У позовній заяві взагалі не конкретизовано у чому саме виражалось моральне страждання її дітей.

Також представник зазначає, що в даній справі позивач не ставить вимог щодо визнання права порушеним та наразі не має жодного рішення суду яким би було встановлено факт порушення відповідачем немайнових прав позивача, яка діє в інтересах дітей.

Позивачка добровільно 10.01.2020 року підписала Угоду. Угода про участь дітей у знімальному процесі проекту була укладена добровільно з метою популяризації родини в ефірі телебачення, батьки при цьому прийняли на себе усі негативні наслідки участі в проекті себе та своїх дітей. Позивачка мала нагоду задати усі питання, що цікавили її з приводу виробничого процесу проекту. Під час укладення Угоди, жодної пропозиції від позивачки про внесення змін до її змісту не надходило. До позовної заяви не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтвердив наявність причинно-наслідкового зв`язку між знімальним процесом проекту/його оприлюдненням та психоемоційним станом дітей позивача.

У відзиві представник відповідача зазначає, що Висновок експертного дослідження від 30.12.2020 року №СЕ-19/111-20/49322-ПС, яким позивач обґрунтовує свої позовні вимоги є неналежним доказом по справі, не відповідає вимогам щодо достовірності доказів, а тому не має прийматися судом до уваги при прийнятті рішення.

20.04.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив ТОВ «Телеканал СТБ» в якій представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог, з підстав, викладених у позовній заяві.

14.05.2021 року до суду надійшли заперечення ТОВ «Телеканал СТБ» на відповідь на відзив в якій представник наполягає на відмові в задоволенні позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав.

Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частина 5 статті 28 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» визначає, що Ліцензіат не має права розповсюджувати програми і передачі, трансляція яких не допускається згідно з вимогами частини другої статті 6 цього Закону, а також програми, здатні впливати на нормальний фізичний, розумовий або моральний розвиток дітей та юнацтва, і програми, що містять сцени, які викликають жах, сцени вбивства, насилля (фізичного чи психологічного), сцени, звернені до сексуальних інстинктів.

Стаття 6 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» передбачає, що не допускається використання телерадіоорганізацій, зокрема для трансляції програм або їх відеосюжетів, які можуть завдати шкоди фізичному, психічному чи моральному розвитку дітей та підлітків, якщо вони мають змогу їх дивитися.

Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Крім того, згідно з положеннями статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.5 зазначеної постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювачата вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.01.2020 року між ОСОБА_1 (далі - Учасник) та ТОВ «Старлайт продакшн» (далі - Студія) була укладена Угода про участь в телевізійній передачі під оригінальною і/або робочою назвою «Супер мамочки» 1 сезон.

За умовами зазначеної Угоди ОСОБА_1 приймає участь в якості героїні Телепередачі та забезпечувала участь у телепередачі її дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як зазначено в розділі Договору «Порядок участі в Телепередачі» (дев`ятий абзац), Учасник приймає на себе ризики і відповідальність за наслідки участі в Телепередачі; зобов`язується здійснювати необхідні заходи для мінімізації ризиків заподіяння шкоди будь-яким особам, в тому числі дітям. У разі заподіяння шкоди Учаснику та/або Дітям через порушення Учасником або дітьми зазначених норм і правил, то Учасник самостійно компенсує завдані матеріальну та моральну шкоди, не висуватиме до Студії претензій з таких питань. Студія відповідальності за безпеку Учасника та Дітей під час зйомок не несе, окрім випадків, якщо збитки/шкоду, завдано умисними винними діями Студії.

Згідно з умовами Договору, Учасник підтверджує, що самостійно несе відповідальність за всі без винятку наслідки. Учасник підтверджує і гарантує, що не буде висувати вимоги щодо виключення матеріалів за його участю та участю Дітей, які були зафіксовані під час виробництва телепередачі. Учасник підтверджує, що використання Студією всіх фото-, аудіо- і відеоматеріалів не заподіює шкоди Учаснику та Дітям .

Крім того, підписуючи Договір позивач підтвердила, що діє по своїй добрій волі, перебуває при здоровому розумі й твердій пам`яті, розуміє значення своїх дій та може ними керувати, його рішення про участь в телепередачі є свідомим, зваженим, прийнятим поза дією тяжких життєвих обставин або обману.

Договір підписаний позивачем, що свідчить про її згоду із зазначеними умовами.

В той же час представник позивача звернулась до суду із клопотанням про визнання копії Угоди недостовірним доказом, оскільки при підписанні угоди позивачу копію не було надано, а лише 17.06.2020 року позивач отримала копію угоди від відповідача, яка не є завірена належним чином та містить підписи лише на останній сторінці. А тому у позивача є сумніви в тому чи не вносились зміни в текст договору.

Однак суд не може прийняти до уваги зазначене позивачем, оскільки саме позивач надала до позовної заяви копію договору та матеріали позову не місять доказів, що саме на адвокатський запит було надано копію Угоди.

Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначила, що вона звернулась до суду з позовом в інтересах власних дітей, однак суду не надано копії свідоцтва про народження дітей.

З відеозапису телепередачі, який був наданий суду, вбачається, що позивач не заперечувала щодо спілкування дітей з іншими учасницями проекту.

Позивач під час телепередачі повідомила, що її дитина (син) альтернативна (зі слів позивача), він на домашньому навчанні (саме через його поведінку), йому важко справитись з собою, в нього бувають сильні нервові «зриви», вона з сином була у нейропсихолога, невролога та психіатра, проте діагнозу немає, в стані афекту йому важко щось сприймати, він впадає в істерику.

Висновком експертного дослідження від 30.12.2020 року за №СЕ-19/111-20/49322-ПС, що складений експертом Київського НДЕКЦ, ситуація що досліджується у справі мала значний психотравмувальний вплив на ОСОБА_3 та основні сфери його життєдіяльності (особистісну та соціальну); враховуючи обставини справи та індивідуально психологічні особливості, ОСОБА_3 , завдано моральні страждання, ситуацією що досліджується (спілкуванням з іншими учасницями проекту) та можливий розмір грошової компенсації за завдані моральні страждання ОСОБА_3 , відповідно до формули знаходиться в діапазоні від 0 до 18 мінімальних заробітних плат та залежить від провини та ступеню відповідальності особи, що заподіяла шкоду.

Таким чином, з врахуванням особистих пояснень позивача (під час участі в проекті), суду не надано беззаперечних доказів, що після спілкування з іншими учасницями проекту для ОСОБА_3 настали негативні наслідки. В той же час, позивач пов`язує негативні наслідки для сина саме із спілкуванням з іншими учасницями, та не пов`язує з діями працівників відповідачів, суду не надано доказів неправомірних дій з боку відповідачів, негативних наслідків для дітей позивача та причинно-наслідкового зв`язку, тому суд не вбачає законом передбачених підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Суд не може прийняти до уваги при вирішенні заявлених вимог посилання позивача на частину 5 статті 28 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» та частину 2 статті 6 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» оскільки дані норми забороняють трансляції програм або їх відеосюжетів, які можуть завдати шкоди фізичному, психічному чи моральному розвитку дітей та підлітків, якщо вони мають змогу їх дивитися (тобто поширюються на осіб, які дивляться такі програми при їх трансляції), однак такі норми не поширюються на випадки виготовлення аудіовізуального продукту.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 23, 1167 ЦК України; ст.ст. 77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України суд, -

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал СТБ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Старлайт продакшн» про відшкодування моральної шкоди- відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.Г.Притула