Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/914/22
Справа № 279/1688/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Волкович Н.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу №279/1688/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 29.08.2021 року близько 19-42 год. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки "ЗАЗ Таврія", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Шкільній зі сторони вул.Перемоги в с.Великий Карашин Бучанського району Київської області, не врахував дорожню обстановку, не впорався із керуванням автомобіля, внаслідок чого на заокругленні проїзної частини дороги ліворуч здійснив рух прямо та виїхав за межі проїзної частини, де скоїв наїзд на дерево. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події. Цивільна відповідальність винуватця ДТП була застрахована у відповідача. Просила стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника, в сумі 216 000 грн. та 30000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача подано відзив, в якому зазначено, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_4 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.10.2020 року №201505969, за яким страховик взяв на себе зобов`язання у випадку настання страхової події відшкодувати завдану страхувальником шкоду життю, здоров`ю та майну третіх осіб при експлуатації забезпеченого транспортного засобу «ЗАЗ 1102», 1991 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

13.09.2021 року на адресу ПрАТ «СК «ВУСО» надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, подане ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 , яка являється матір`ю померлого в ДТП ОСОБА_3 ..

Страховиком відповідно до поданих заяв позивача (з урахуванням долучених в подальшому документів), 23.10.2021 року виплачено на користь уповноваженої особи ОСОБА_5 страхове відшкодування за вказаним страховим випадком, в загальному розмірі 42046 грн., з яких 36 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 6046 грн. витрати на поховання, що підтверджується платіжним дорученням №51155 від 23.10.2021 року.

Виплату страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника страховою компанією здійснено не було, оскільки ОСОБА_1 не надано документів, передбачених п.35.2. ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які є необхідними для прийняття рішення у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника. Рішення страховика щодо відмови у виплаті страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, ПрАТ СК «ВУСО» не прийнято.

На виконання вимог ст.134, 141, 178 ЦПК України, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на момент направлення даного відзиву, які відповідач поніс, і які очікує понести в зв`язку із розглядом даної справи в суді першої інстанції, складає 16 000 грн. Докази, які підтверджують розмір понесених судових витрат будуть надані в порядку та строк встановлений ч.8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, про що подається дана заява. У зв`язку із відсутністю факту порушення страховиком прав позивача, передчасності звернення до суду, безпідставності та необґрунтованості позовних вимог, у задоволенні позову просив відмовити.

Справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне :

Судом встановлено, що 29.08.2021 року о 19-42 год. по вул.Шкільній зі сторони вул.Перемоги в с.Великий Карашин Бучанського району Київської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки "ЗАЗ Таврія", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , пасажир ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.

Позивач ОСОБА_1 є матір`ю померлого ОСОБА_3 ..

За фактом ДТП слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000594, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває.

09.10.2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_4 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.10.2020 року №201505969, за яким страховик взяв на себе зобов`язання у випадку настання страхової події відшкодувати завдану страхувальником шкоду життю, здоров`ю та майну третіх осіб при експлуатації забезпеченого транспортного засобу «ЗАЗ 1102», 1991 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

23.10.2021 року ПрАТ "СК"ВУСО" виплачено на користь уповноваженої особи позивача ОСОБА_5 страхове відшкодування в розмірі 42046 грн., з яких 36 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 6046 грн. витрат на поховання, що підтверджується платіжним дорученням №51155 від 23.10.2021 року.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування відповідачем як страховиком винуватця ДТП, в якій загинув син позивача, страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника.

Позивачем у визначені законом строки, направлено відповідачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяви на виплату страхового відшкодування, а саме: 36 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 6046 грн. витрати на поховання та 216000 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника.

Відповідачем 23.10.2021 року було виплачено страхове відшкодування в розмірі 42046 грн., з яких 36 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 6046 грн. витрат на поховання, що підтверджується платіжним дорученням №51155 від 23.10.2021 року.

Страхове відшкодування в сумі 216000 грн., пов`язане із втратою годувальника, позивачці не виплачено через те, що ОСОБА_1 не було надано документи, які є необхідними для прийняття рішення, у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника.

Рішення страховика щодо відмови у виплаті страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, ПрАТ СК «ВУСО», не прийнято.

Свої доводи щодо права на отримання страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, позивач обгрунтовує тим, що є матір`ю ОСОБА_3 , на день його загибелі досягла пенсійного віку, перебувала на утриманні загиблого сина, що підтверджується актом від 13.09.2021 року, та потребує сторонього догляду згідно акту про обстеження соціально-побутових умов від 27.04.2022 року.

Верховний Суд у постанові від 18 квітня 2018 року по справі № 165/325/17 (провадження № 61-11674св18) зазначив, що особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. Сам по собі факт проживання за однією адресою із загиблим не може свідчити про перебування на його утриманні.

Згідно ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно із статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Положення цієї статті кореспондується з частиною першою статті 16 Закону України "Про страхування", за змістом якої договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про страхування" страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

За вимогами статті 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Проте, позивач не довела належними та допустимими доказами, що вона перебувала на утриманні сина ОСОБА_3 , а в матеріалах справи відсутні докази про доходи останнього та його можливість утримувати позивача, як і докази про те, що вона потребувала такої допомоги.

Позивачем на підтвердження факту перебування на утриманні загиблого сина подано акт, який складено 13.09.2021 року та посвідчений сусідами, однак такий документ не передбачено законодавством як такий, що є належним документом та посвідчує факт перебування на утриманні. Доказів отримання загиблим доходів протягом останнього року напередодні смерті позивачем не подано, згідно складеної нею ж довідки ОСОБА_3 офіційно не працював, розмір її щомісячної пенсії перевищує розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

За клопотанням позивача судом було зроблено запити на отримання інформації щодо доходів ОСОБА_3 , однак отримані відповіді необхідної інформації не містять.

Згідно з пунктом 35.2 статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до заяви додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння ДТП, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

З доданих до матеріалів справи повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування від 13.09.2021 вбачається, що страховику не було подано документи, які підтверджують перебування позивача на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, наданих позивачеві як утриманцю внаслідок втрати годувальника, а було подано лише копія пенсійного посвідчення позивача та її ж заява про місце роботи загиблого.

Отже, матеріали справи не містять доказів надання страховику всіх визначених у пункті 35.2 статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" документів, які є передумовою для прийняття відповідачем рішення щодо виплати страхового відшкодування.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року у справі № 734/2313/17 (провадження № 61-7550св19), від 03 червня 2021 року у справі № 705/3172/19 (провадження № 61-10103св20), від 30 червня 2021 у справі №752/4605/19 (провадження №61-18995св20).

Враховуючи, що позивач не подала належних та допустимих доказів, що вона мала право на страхове відшкодування в порядку статті 1200 ЦК України та пункту 27.2 статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що вона перебувала на утриманні свого сина та має дохід менший від встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць, а також, що допомога померлого була основним та постійним джерелом її існування, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.263-265 ЦПК України, ст.979,988,1166-1168,1187,1194,1200,1201 ЦК України, Законом України «Про страхування» від 07.03.1996 р. зі змінами, с Законом України ?Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів? від 1 липня 2004 року N 1961-IV зі змінами,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного аціонерного товариства "Страхова компанія" ВУСО" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт

Відповідач: ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВУСО", місце знаходження: 03150, м.Київ, вул.Казимира Малевича, 31, .

Суддя Волкова Н.Я.