Справа № 363/3745/21
Номер провадження 2/373/308/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Опанасюка І.О.,

за участю:

секретаря судових засідань Товстій В.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу № 363/3745/21 за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

01 вересня 2021 представник позивача Свиридов І.Ю. звернувся з позовом до Вишгородського районного суду Київської області про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь АТ «Райффайзен Банк» достроково заборгованість за кредитним договором №014/7686/82/74018 від 04 липня 2008 року у розмірі 29453,91 долара США , що складається з суми заборгованості за тілом кредиту у тому числі простроченої в розмірі 7350, 93 долара США та судовий збір у розмірі 11783 грн 83 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04 липня 2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником за усіма правами та обов`язками, якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 014/7686/82/74018/191-08, згідно умов якого банк надав кредитні кошти у розмірі 40800,00доларів США, строком до 04.07.2018 із відсотковою ставкою 13,25%.

21.05.2009 між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода №1 до кредитного договору №014/7686/82/74018 від 04.07.2008 відповідно до якої, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони дійшли згоди зменшити розмір щомісячного платежу на період з 04.06.2009 по 04.06.2010 та змінити строк його сплати.

14.02.2011 між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода №2 до кредитного договору №014/7686/82/74018 від 04.07.2008, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України сторони досягли згоди про збільшення строку кредиту до 04.07.2028 та встановили графік погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, також розрахунок сукупної вартості кредиту викладено у новій редакції в додатках №1,2 до цієї додаткової угоди які є невід`ємною частиною додаткової угоди.

Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надав відповідачу ОСОБА_3 обумовлену суму коштів, відповідно до п.6.1 кредитного договору у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника.

Проте, всупереч вимогам кредитного договору відповідач не виконує свого обов`язку щодо повернення кредитних коштів, не сплачує періодичні платежі на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами.

29.03.2021 на адресу відповідача банк направив вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань за кредитним договором протягом 30 днів, проте відповідач зобов`язання у визначених строк не виконав.

Станом на 29 березня 2021 заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором №014/7686/82/74018 від 04 липня 2008 року та додаткових угод №1, №2 складає 29453,91 долара США.

Відповідно до ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 28 вересня 2021 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено за підсудністю до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області.

Заочним рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2021 року позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» заборгованість за кредитним договором № 014/7686/74018 від 04 липня 2008 року у розмірі 29453 долари США 91 цент та судові витрати у розмірі 11783 грн 83 коп.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 17 лютого 2022 року заочне рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 21 грудня 2021 у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

20 квітня 2022 року представник відповідача - адвокат Кравець Р.Ю. надав суду відзив на позов в якому позов не визнав посилаючись на невірний розрахунок заборгованості. Також представник відповідача вважає, що позивачем не дотримано процедури повідомлення позичальника про дострокове повернення кредиту, відповідно до вимог ч.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», у правовідносинах між банком та позичальником не дотриманого розумного балансу між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків та охоронюваними законом інтересами споживачів. Крім цього вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності, а тому вимоги банку не підлягають задоволенню.

22 квітня 2022 року представник АТ «Райффайзен Банк»-адвокат Дьомін Н.Ю. подав суду відповідь на відзив. Вважає, що матеріалами справи підтверджується наявна заборгованість позичальника за кредитним договором, оскільки банківські виписки є належними доказами підтвердження видачі кредиту та наявності заборгованості за кредитом. Крім цього доказів на спростування позовних вимог, власного розрахунку заборгованості чи доказів погашення заборгованості не було подано до суду. Вважає , що строк позовної давності банк не пропустив, оскільки згідно п. 6 Додаткової угоди №2 від 14.02.2011 сторони домовились, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням Кредитного договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у 70 років.

Представник АТ «Райфайзен Банк»-адвокат Дьоміна Н.Ю. в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій просить проводити судове засідання без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Представник відповідача - Кравець Р.Ю. та відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнали.

Судом встановлено наступне.

04 липня 2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником за усіма правами та обов`язками, якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 014/7686/82/74018/191-08, згідно умов якого банк надав кредитні кошти у розмірі 40800,00 доларів США, строком до 04.07.2018 із відсотковою ставкою 13,25%, строк кредиту (строк користування кредитом) 120 місяців.

Відповідно до п.17.1 цей договір вступає у силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними прийнятих відповідно до цього договору зобов`язань.

Позивачем на виконання зобов`язання за кредитним договором №014/7686/82/74018/191-08 було надано відповідачу 40800,00 доларів США.

Згідно з п. 6.1 кредитного договору надання кредитних коштів проводилось у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку№ НОМЕР_1 на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2 , що підтверджується випискою по рахунку АТ «Райффайзен Банк» № НОМЕР_1 відкритий на ім`я ОСОБА_3 за період з 01 липня по 01 серпня 2008 року, в якій відображені суми видачі кредитних коштів 04 липня 2008 року 40800,00 доларів США.

Номер рахунку вказаний у п. 1.1.8 кредитного договору № 014/7686/82/74018/191-08 від 04 липня 2008 року, відповідно до якого позичальнику було відкрито позичковий рахунок № НОМЕР_1 для обліку заборгованості позичальника за кредитом, та поточний рахунок № НОМЕР_2 для погашення заборгованості та відрахованих процентів та комісій по кредиту.

21.05.2009 між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода №1 до кредитного договору №014/7686/82/74018 від 04.07.2008 відповідно до якої, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони дійшли згоди зменшити розмір щомісячного платежу на період з 04.06.2009 по 04.06.2010 та змінити строк його сплати.

14.02.2011 між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода №2 до кредитного договору №014/7686/82/74018 від 04.07.2008, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України сторони досягли згоди про збільшення строку кредиту до 04.07.2028 та встановили графік погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, також розрахунок сукупної вартості кредиту викладено у новій редакції в додатках №1,2 до цієї додаткової угоди які є невід`ємною частиною додаткової угоди.

Крім цього, п. 6 Додаткової угоди №2 від 14.02.2011 сторони домовились, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням Кредитного договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у 70 років.

Таким чином, між банком та позичальником на власний розсуд визначено та погоджено умови кредитного договору і досягнуто згоди з усіх істотних умов договору.

У порушення умов укладеного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, в результаті чого станом на 25 лютого 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 29453,91 доларів США за кредитом, в тому числі, прострочена заборгованість за кредитом 7350, 93 доларів США, заборгованість за відсотками 23972, 47 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 23747,93 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 25 лютого 2021 року з відображенням інформації про видачу кредиту, плановим погашенням кредиту, фактичним погашенням кредиту, наявністю простроченої заборгованості за кредитом.

Вказаний розмір заборгованості не спростований відповідачем.

Частиною першою статті 627 ЦК України установлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 202 ЦК України, частини першої статті 626 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором є домовленість двох або більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

29.03.2021 року АТ «Райффайзен Банк» за вих. №144-43/3-151417 направило на адресу ОСОБА_3 вимогу про дострокове та повне виконання кредитних зобов`язань, що підтверджується копіями реєстру листів та фіскального чеку від 31.03.2021 року.

Таким чином, звернувшись до позичальника з вимогою про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, Банк змінив порядок, умови і строк виконання зобов`язання щодо повернення всієї суми кредиту з нарахованими відсотками та пенею.

Позивач в даному позові не ставить вимоги про стягнення боргу за відсотками та пенею.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (статті 77- статті 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, надані банком виписки за рахунками позичальника, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.

При цьому, 20 квітня 2022 року представник відповідача - адвокат Кравець Р.Ю. надав суду відзив на позов, в якому просив застосувати строки позовної давності, про що в судовому засіданні наголошувала відповідач.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (стаття 258 цього Кодексу).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з умовами кредитного договору погашення кредиту повинне здійснюватися частинами 4 числа кожного місяця ( Додаткова угода №2 -останній платіж 4 липня 2028 року).

Оскільки умовами договору установлені окремі самостійні зобов`язання щодо повернення кредиту, то відповідальність за невиконання кожного з них настає окремо.

За відсутності платежу з 4 числа кожного місяця виникає прострочення боржника за зобов`язаннями, а в кредитора виникає право на позов. Початок позовної давності для стягнення періодичних платежів необхідно обчислювати з дня невиконання позичальником кожного із зобов`язань.

Відповідно до виписки по рахунку Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» рахунок № НОМЕР_3 останній платіж позичальником було здійснено по тілу кредиту-26 січня 2015 року, по процентах-04 лютого 2015 року.

При цьому, відповідно до статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони мають право врегулювати в договорі, передбаченому актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами (частина друга статті 6 ЦК України).

За змістом частини третьої цієї статті сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, однак не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

14.02.2011 між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода №2 до кредитного договору №014/7686/82/74018 від 04.07.2008, відповідно до умов якої, зокрема, сторони домовились про те, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням Кредитного договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у 70 років.

Таким чином сторони кредитного договору досягли згоди про збільшення позовної давності за всіма вимогами і така домовленість за змістом і формою відповідає вимогам статті 6 і частини першої статті 259 ЦК України. Тобто твердження представника відповідача стосовно спливу строків позовної давності є необґрунтованим.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків не пред`явлення такої вимоги (частина 2 стаття 527 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України).

Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Велика Палата ВС, розглянувши справу № 373/2054/16, дійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача заборгованість за Кредитним договором №014/7686/82/74018 від 04.07.2008 у розмірі 29453, 91 доларів США.

Судовий збір у розмірі 11783 грн 83 коп., сплачений позивачем при подачі позову до суду, підлягає стягненню з відповідача на користь АТ «Райффайзен Банк» в силу ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» заборгованість за кредитним договором №014/7686/82/74018 від 04.07.2008 у розмірі 29453 (двадцять дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят три) долари США 91 цент.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» судові витрати в розмірі 11783(одинадцять тисяч сімсот вісімдесят три) грн 83 коп. грн 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», місцезнаходження: вул. Лєскова, 9, м. Київ, 01011; ;

відповідач ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 19.05.2022.

Суддя І.О. Опанасюк