Справа №: 272/1190/21
Провадження № 2/272/104/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року

Андрушівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді -Чуб І.А.,

секретаря судового засідання Яцюк В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Андрушівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, суд,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_2 , яка постійно проживала в с.Нехворощ, Бердичівського району Житомирської області. За життя ОСОБА_2 склала заповіт від 12.01.2010 року, згідно якого земельну ділянку площею 2,2351 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповіла синові, позивачу - ОСОБА_1 , а житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,60 га заповіла своїй дочці - ОСОБА_3 , яка відмовилася від спадщини надіславши заяву 43 АА 1442789 від 20.10.2021 року. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені ст.1261-1265 цього кодексу. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку: площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель та площею 0,35 га - для ведення особистого селянського господарства. Однак згідно план схеми фактичного користування земельна ділянка для ОСГ складається з двох земельних ділянок та становить: 2,2455 га та 0,0900 га. Позивач 13.12.2010 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,2351 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак позивач не може реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та на земельні ділянки, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на дане майно. Позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку 1 для ведення особистого селянського господарства - 0,2455 га та на земельну ділянку 2 для ведення особистого селянського господарства - 0,0900 га, за адресою: АДРЕСА_2 на спадщину за законом після смерті матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача в судове засідання подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача, зазначивши, що позов підтримують та просили задовольнити.

Відповідач Андрушівська міська рада в судове засідання направила заяву про розгляд справи у відсутність представника, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Позивач є сином померлої та спадкоємцем ОСОБА_2 за заповітом від 12.01.2010 року, що підтверджується копією заповіту (а.с. 44). 13.12.2010 року державним нотаріусом Андрушівської державної нотаріальної контори Мамонтовою І.О. на ім`я позивача ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,2351 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Нехворощанської сільської ради (а.с. 21). Із довідки Андрушівської міської ради від 22.11.2021 року № 601 видно, що житловий будинок АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_2 на підставі запису у погосподарській книзі №2 Нехворощанської сільської ради Бердичівського (Андрушівського) району на 2006-2010 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с.15). Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується, що право власності на даний житловий будинок не зареєстровано (а.с.16). Довідкою Андрушівської міської ради № 478 від 20.09.2021 року підтверджується, що ОСОБА_2 постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_2 одиноко (а.с. 7).

Із архівного витягу з рішення Нехворощанської сільської ради від 25.03.1997 року № 16 та довідки Андрушівської міської ради № 627 від 06.12.2021 року видно, що ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,60 га, а саме: площею: 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель та 0,35 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 8,14). Однак згідно кадастрового плану земельної ділянки, площа земельної ділянки для ОСГ складається з ділянки 1, яка становить - 0,2455 га та ділянки 2, яка становить - 0,0900 га (а.с. 10-11).

Позивач звернувся до Андрушівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та на присадибні земельні ділянки, що знаходяться в АДРЕСА_2 після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на вищевказаний будинок та Державних актів на земельні ділянки (а.с. 22).

Із копії спадкової справи № 52 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 встановлено, що після її смерті спадщину прийняли за заповітом її діти: дочка- ОСОБА_3 , громадянка Російської Федерації, зареєстрована АДРЕСА_3 , яка подала 16.02.2010 року заяву про прийняття спадщини за заповітом, зареєстровану Андрушівською держнотконторою 22.02.2010 року за №101 та її син - ОСОБА_1 , зареєстрований: с.Нехворощ, Андрушівського району, Житомирської області на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом від 12.03.2010 року за №145, тобто позивач. 13.12.2010 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,2351 га. Як вбачається із копії заповіту від 12.01.2010 року ОСОБА_2 заповіла належну їй земельну ділянку площею 2,2351 га, розташовану на території Нехворощанської сільської ради своєму синові ОСОБА_1 , а все інше її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона матиме право, в тому числі жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 та приватизовану земельну ділянку площею 0,60 га заповідає своїй дочці, ОСОБА_3 (а.с. 48-53).

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені ст.1261-1265 цього кодексу.

Відповідно до ст. 1273 ЦК спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкоємцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

Позивач у позові вказує, що відповідно до норми ч.2 ст.1223 ЦК України він має право спадкування на житловий будинок АДРЕСА_2 та на земельну ділянку площею 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_2 та на земельну ділянку 1 для ведення особистого селянського господарства - 0,2455 га та на земельну ділянку 2 для ведення особистого селянського господарства - 0,0900 га, за адресою: АДРЕСА_2 , як на спадщину за законом після смерті матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки сестра ОСОБА_3 відмовилася від прийняття спадщини, надіславши заяву 43 АА 1442789 від 20.10.2021 року (а.с. 6).

Однак як вбачається із вказаної заяви, датованої 20.10.2021 року, вона подана ОСОБА_3 з порушенням шестимісячного строку з часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбаченого ст.1273 ЦК України, для подання заяви про відмову від прийняття спадщини, тому дана заява не береться судом до уваги.

Навпаки з матеріалів спадкової справи встановлено, що ОСОБА_3 прийняла спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, визначений ст.1270 ЦК України, однак не отримала свідоцтво на право на спадщину.

Отже, подання ОСОБА_3 нотаріусу у встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини відповідно до заповіту і відсутності її відмови протягом вказаного строку від прийняття спадщини свідчать про прийняття нею спадщини визначеної у заповіті. При цьому строк отримання нею свідоцтва про прийняття спадщини не обмежений

З врахуванням наведеного, суд вважає, що позивач не має права на спадкування за законом вказаного у позові спадкового майна, так як вказане майно спадкодавець ОСОБА_2 заповіла дочці ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину. Тому відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд вважає, що визнання позову відповідачем Андрушівською міською радою, про що зазначено у заяві останньої, не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки таке визнання позову суперечить закону.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Андрушівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за безпідставністю.

Відповідно до положень статей 141 ЦПК України, оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 80 - 81, 89, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Андрушівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Житомирського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.1 п.п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ід.н. НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Андрушівська міська рада Житомирської області, , місце знаходження: м.Андрушівка, пл.Т.Г.Шевченка, 1, Бердичівський район, Житомирська область.

Суддя:І. А. Чуб