Постанова

Іменем України

13 травня 2022 року

м. Київ

справа № 459/1958/21

провадження № 61-1195св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Приватне підприємство «Редакція газети «Новини Прибужжя»,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 20 серпня

2021 року у складі судді Грабовського В. В. та постанову Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року у складі колегії суддів:

Мельничук О. Я., Ванівського О. М., Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Редакція газети «Новини Прибужжя» (далі - ПП «Редакція газети «Новини Прибужжя»), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність у вигляді порушення відповідачем його прав, визначених статтею 10 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод, статтею 34 Конституції України та статтею 2 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» у контексті з пунктом 7 частини першої статті 19, частини першої

статті 20 Закону України «Про звернення громадян»;

- визнати протиправною бездіяльність у вигляді порушення відповідачем його прав, визначених пунктом 6 частини першої статті 18 Закону України «Про звернення громадян» в контексті з частинами першою, третьою, четвертою статті 15, пунктом 6 частини першої статті 19 та

частиною першою статті 20 Закону України «Про звернення громадян»;

- стягнути з відповідача у його користь 1 500 грн.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 20 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Постановою Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 20 серпня

2021 року залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що у наданий судом строк недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі суду від 05 липня 2021 року, не усунуті, зокрема, позивачем не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Тому наявні підстави для повернення позовної заяви.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі, поданій 07 січня 2022 року, ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що, звертаючись до суду з даним позовом, позивачем було заявлено дві вимоги немайнового та одна вимога майнового характеру. Проте, розмір судового збору за подання позовної заяви перевищує 5 відсотків річного доходу за період з 01 січня

по 31 грудня 2020 року, а тому заявник мав право на звільнення від сплати судового збору відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

Доводи інших учасників справи

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2022 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи

з Червоноградського міського суду Львівської області.

У травні 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи

Суди встановили, що У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Редакція газети «Новини Прибужжя» (далі - ПП «Редакція газети «Новини Прибужжя»), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність у вигляді порушення відповідачем його прав, визначених статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтею 34 Конституції України та статтею 2 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» у контексті з пунктом 7 частини першої статті 19, частини першої статті 20 Закону України «Про звернення громадян»;

- визнати протиправною бездіяльність у вигляді порушення відповідачем його прав, визначених пунктом 6 частини першої статті 18 Закону України «Про звернення громадян» в контексті з частинами першою, третьою, четвертою статті 15, пунктом 6 частини першої статті 19 та частиною першою статті 20 Закону України «Про звернення громадян»;

- стягнути з відповідача у його користь 1 500 грн (а. с. 1-19).

Також до позовної заяви додано клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору (а. с. 19, пункт 27 додатків позовної заяви).

Клопотання мотивоване тим, що розмір судового збору у сумі 4 086 грн

(908 грн + 908 грн + 2 270 грн) перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній рік, що становить 2 994,27 грн.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 05 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропоновано заявнику документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Попереджено про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали (а. с. 21, 22).

Копію ухвали суду від 05 липня 2021 року про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 отримав 08 липня 2021 року, що підтверджується його розпискою про отримання (а. с. 23, 24).

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 20 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України. Копію ухвали із заявою та всіма додатками надіслано позивачеві (а. с. 26).

Копію ухвали суду від 20 серпня 2021 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 отримав 01 вересня 2021 року, що підтверджується його розпискою про отримання (а. с. 29).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 20 серпня 2021 року, у вересні 2021 року ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

До апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, а також клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги

(а. с. 40-46).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 24 вересня 2021 року

у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропоновано заявнику надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Попереджено про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали (а. с. 51-53).

Копія ухвали апеляційного суду від 24 вересня 2021 року направлена на адресу заявника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), яка зазначена в матеріалах апеляційної скарги (а. с. 54).

У жовтні 2021 року на виконання вимог ухвали апеляційного суду

від 24 вересня 2021 року до апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому заявник просив долучити до матеріалів справи документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку

і розмірі відповідно до закону (а. с. 55-57).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 20 серпня 2021 року. Відкрито апеляційне провадження у справі (а. с. 58, 59).

Постановою Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 20 серпня

2021 року залишено без змін.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою, другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частинами першої, третьої статті 406 ЦПК України передбачено, що ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною четвертою статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частинами першою, третьою статті 136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, зокрема, розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення або звільнення

від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 додав клопотання про звільнення його від сплати судового збору, посилаючись на те, що розмір судового збору у сумі 4 086 грн (908 грн + 908 грн + 2 270 грн) перевищує

5 відсотків розміру його річного доходу за попередній рік, що становить 2 994,27 грн.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_1 звернувся до суду у червні 2021 року.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України

на 2021 рік» установлено на 2021 рік прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2021 року - 2 270 грн.

Позовна заява містить дві вимоги немайнового та одну вимогу майнового характеру у розмірі 1 500 грн, про що ОСОБА_1 не заперечував. При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач визначив її у грошовому вимірі, що узгоджується

із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові

від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц (провадження

№ 61-23674св18).

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається з матеріалів справи, до апеляційної скарги ОСОБА_1 додав клопотання про звільнення його від сплати судового збору, на підтвердження чого зазначив, що він є пенсіонером, відповідно до довідки про доходи від 10 вересня 2021 року перебуває на обліку в Сокальському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області

і отримує пенсію за віком, розмір якої за період з січня по грудень 2020 року складає 59 885,52 грн (4 990,46 х 12 міс).

Проте, у клопотанні про звільнення від сплати судового збору, поданому до суду першої інстанції, позивач помилково зазначив про те, що за вимогу про відшкодування моральної шкоди слід сплатити 2 270 грн судового збору, оскільки відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 грн

(2 270 грн х 0,4).

Отже, позивач помилково вважав, що йому треба заплатити за вимогу майнового характеру 2 270 грн, а не 908 грн.

Тому сума судового збору за одну вимогу майнового та дві вимоги немайнового характеру становить 2 724 грн (908 грн + 908 грн + 908 грн), що не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу ОСОБА_1 за попередній календарний рік, оскільки згідно з наданою до суду першої інстанції позивачем довідкою про доходи від 24 червня 2021 року, а до апеляційного суду від 10 вересня 2021 року, 5 відсотків від річного доходу позивача становить 2 994,28 грн (59 885,52 х 5 %).

Частиною першою статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини другої статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, враховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення

у справі «Креуз проти Польщі», від 19 червня 2001 року).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення у справах «Княт проти Польщі», «Єдамскі та Єдамска проти Польщі», від 26 липня 2005 року).

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що підстави, які зазначив позивач в клопотанні, для звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви, відсутні.

Враховуючи, що у наданий судом строк недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі суду від 05 липня 2021 року, не усунуті, зокрема, позивачем не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі відповідно до закону, та врахувавши, що відмова у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позову не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, суди обґрунтовано повернули позовну заяву разом з додатками позивачеві.

Разом з тим, матеріали справи не містять клопотання заявника про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру, з яким він не був позбавлений права звернутися до суду.

Наведені у касаційній скарзі доводи про порушення судами приписів процесуального законодавства не знайшли підтвердження у матеріалах справи, а тому підстав для скасування ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 20 серпня 2021 року та постанови Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року у справі № 459/1958/21 немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

На думку судової колегії судові рішення, що переглядаються, є достатньо мотивованими.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 20 серпня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 грудня

2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною

і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська С. Ю. Мартєв В. В. Сердюк