Справа № 570/807/21
провадження № 2/570/85/2022
У Х в а л а

і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2022 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

з участю прокурорів Ковальчук Л.В.,

Прокопчук О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Рибченка А.О.,

секретаря судового засідання Новоселецької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.С.Петлюри,10) матеріали цивільної справи за позовомРівненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адіміністрації до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Шпанівська сільська рада Рівненського району Рівненської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування земельної ділянки з незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

покликаючись на відсутність правових підстав, які підтверджують право власності відповідача 2 на спірну земельну ділянку та на те, що відомості щодо прав відповідача 1 на предмет договору купівлі-продажу земельної ділянки не відповідають дійсності, виконувач обов`язків керівника Рівненської місцевої прокуратури Ю.Грисюк у поданій ним 23 лютого 2021 року позовній заяві просить:

- визнати недійсним договір купівлі - продажу № 1246 від 27.07.2018, укладений між ОСОБА_3 , від імені якого по довіреності діяв ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 ;

- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,5978 га, з кадастровим номером :01:027:0522, яка розташована за межами населених пунктів Шпанівської сільської ради Рівненського району;

- стягнути з відповідачів на користь Рівненської обласної прокуратури сплачений за подання цього позову судовий збір у розмірі 7 650,2 грн.

Позовна заява подана в порядку ст.56 ЦПК України, ст.23 Закону України "Про прокуратуру" та мотивована тим, що оскільки від імені держави повноваження власника цієї земельної ділянки згідно із положеннями ст.122 ЗК України на території Рівненської області виконує Рівненська обласна державна адміністрація, однак вказаним органом державної влади не вживались заходи щодо її повернення до державної власності, то зазначений позов пред`являється прокурором.

Відповідач ОСОБА_3 у поданій до суду 02 липня 2021 року заяві позов визнає та повідомляє, що наслідки визнання позову йому відомі.

27 липня 2021 року Рівненська обласна державна адміністрація подала додаткові письмові пояснення від 27 липня 2021 року №вих-7689/0/01-22/21 у даній справі, в яких повідомила, що Рівненська обласна державна адміністрація з моменту набрання чинності 27 травня 2021 року Законом України від 28.04.2021 № 1423-ІХ позбавлена повноважень стосовно розпорядження земельною ділянкою, яка є предметом спору у справі № 570/807/21.

17 вересня 2021 року представник ОСОБА_2 адвокат Рибченко А.О. подав до суду заяву про закриття провадження по справі з мотивів відсутності предмету спору.

17 вересня 2021 року представник ОСОБА_2 адвокат Рибченко А.О. у заяві просив повернути позов прокурору, оскільки останній не звертався до Рівненської обласної державної адміністрації з перевірки обставин, якими він мотивує позов, чим фактично перейняв на себе повноваження Рівненської ОДА.

У письмових поясненнях по суті спору від 21 вересня 2021 року представник ОСОБА_2 адвокат Рибченко А.О. вважає, що прокурор жодним чином не мотивував та не довів обставини правомірності представництва останнім Рівненської ОДА по порушених у позові питаннях та просив відмовити у задоволенні позовних вимог по цій справі повністю.

25 жовтня 2021 року представник ОСОБА_2 адвокат Рибченко А.О. електронною поштою подав до суду заяву про залишення позову без розгляду, в якій вважає, що позовна заява виконувача обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури підлягає залишенню без розгляду в порядку ст.257 ЦПК України.

Учасників справи відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце судового розгляду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Шпанівська сільська рада Рівненського району Рівненської області просить проводити розгляд справи без участі її представника на підставі наявних матеріалів у справі. Враховуючи достатність матеріалів для прийняття судового рішення, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу клопотання, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути дане клопотання за відсутності осіб, які не з"явилися до суду.

У судовому засіданні представник Рівненської обласної державної адміністрації Юхимчук Т.О. просила залишити позов без розгляду.

Прокурор у судовому засіданні залишила вирішення усного клопотання представника Рівненської ОДА про залишення позову без розгляду на розсуд суду.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Рибченко А.О. підтримав усне клопотання представника Рівненської ОДА про залишення позову без розгляду.

Заслухавши їх позицію, дослідивши матеріали справи, вважаючи їх достатніми для постановлення ухвали, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

П.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ст.56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядуванн чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. В свою чергу, ч.4. ст.23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Окремо необхідно вказати, що відповідно до ст.20 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» державний контроль за діяльністю органів і посадових осіб місцевого самоврядування може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і не повинен призводити до втручання органів державної влади чи їх посадових осіб у здійснення органами місцевого самоврядування наданих їм власних повноважень.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в постановах Вищого господарського суду України від 20.04.2016 року у справі №925/1476/15 та від 11.05.2016 року у справі № 911/3407/15, де зазначено, що застосовуючи положення ГПК України та Закону України «Про прокуратуру», суди у своїх висновках дійшли висновку, що місцеві суди мали повернути таку заяву в порядку, встановленому ст.63 ГПК України, оскільки позивачем у справі мали виступати органи місцевого самоврядування, які наділені правом самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах закону (ЄДРСРУ № 68349126).

Підсумовуючи зазначене вбачається, що з 15 липня 2015 року значно звузилися повноваження прокурора щодо представництва в суді, а саме: 1) прокурори повинні втручатися лише тоді, коли особи або їхні представники не здійснюють або неналежним чином здійснюють захист (п.2 ст.23); 2) виключається представництво держави в окремих випадках (п.3 ст.23) та 3) вимагається обґрунтування підстав для такого представництва (п.4 ст.23). Враховуючи, що нову редакцію Закону України «Про прокуратуру» прийнято саме з метою наближення до міжнародних стандартів, при її застосуванні слід брати до уваги, що зазвичай Європейський суд з прав людини уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора в судовому провадженні та вирішує, наскільки участь прокурора в розгляді справи відповідає принципу рівності сторін, вивчаючи кожний випадок окремо.

Так, у справі «Gregorio de Andrade v. Portugal» (№41537/02, 14.11.2006) ЄСПЛ відзначив, що держава несе відповідальність за дії або бездіяльність працівників прокуратури при виконанні ними службових обов`язків (п.38).

Крім того, у справі «Ferreira Alves v. Portugal» (№25053/05, 21.06.2007) ЄСПЛ наголосив, що не має значення, чи виступає прокурор як сторона у справі, оскільки він може вплинути на рішення суду, і такий вплив потенційно може бути не на користь заявника (п.38).

У справі «Менчинська проти Росії» (№42454/02, 15.01.2009) Євросуд відзначив, що сторонами цивільного провадження є позивач та відповідач, яким надаються рівні права, зокрема право на юридичну допомогу. Підтримка, яка надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян або коли потрібно захистити інтереси держави (п.35). Просте повторення прокуратурою правових доводів, які наводяться однією зі сторін процесу, має сенс лише в тому випадку, коли це відбувається з метою впливу на суд. У звязку з цим ЄСПЛ послався на резолюцію Парламентської асамблеї Ради Європи №1604 (2003) щодо ролі прокуратури в демократичному суспільстві, заснованій на верховенстві права, відповідно до якої її функції не повинні давати приводу для конфлікту інтересів або бути перепоною для окремих осіб для звернення за захистом своїх прав (п.38). У цій справі Євросуд констатував, що втручання прокурора у розгляд справи на стадії оскарження рішення завдало шкоди зовнішнім ознакам справедливого судового розгляду та принципу рівності сторін (п.39).

У справі «Корольов проти Росії, №2» (№5447/03, 1.04.2010) ЄСПЛ установив: «Прокурор вступив у справу на стадії касаційного провадження, і такий вступ зводився до простої підтримки рішення суду першої інстанції, тобто повторення правових доводів відповідачів, що мало на меті вплинути на суд. Отже, принцип процесуальної рівності, який вимагає встановлення справедливого балансу інтересів сторін, у такій справі дотримано не було».

Перевіряючи наявність підстав для представництва Рівненської обласної державної адміністрації прокурором у даній справі, суд враховує такі висновки Великої Палати Верховного Суду з питань представництва прокурором інтересів держави.

Так, у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків щодо застосування норм права:

- прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, а також у разі його відсутності. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (аб.1, 2 ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру");

- наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідний компетентний орган. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва, прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абз.1-3 ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру");

- прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає компетентний орган. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача;

- оскільки повноваження органів влади, зокрема й щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень у компетентного органу здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах;

- якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність компетентного органу, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру", застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18 зазначається, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст.23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Також Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для залишення позову без розгляду (п.54 постанови).

У висновку про застосування норм права Велика Палата Верховного Суду зазначає, що ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва. Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень п.2 ч.1 ст.226 ГПК України (п.82, 83 постанови).

Отже, прокурор може звернутися до суду з позовом лише у випадку відсутності відповідного компетентного органу або нездійснення чи неналежного здійснення останнім чи іншим суб`єктом відповідних владних повноважень. При цьому прокурор повинен обґрунтувати наявність підстав такого представництва та надати докази на підтвердження того, що він попередньо повідомляв про це відповідні компетентні органи, які мали б самостійно захищати інтереси держави.

Враховуючи вищевказаний висновок, суд вважає додаткові письмові пояснення у справі від 27 липня 2021 року №вих-7689/0/01-22/21, подані Рівненською обласною державною адміністрацією, такими, що спростовують учасником справи обставини, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Отже, прокурор не обґрунтував наявності визначених законодавством підстав для здійснення ним представництва інтересів держави в суді, зокрема не довів, що компетентний орган, якого прокурор зазначив як позивача, наділений повноваженнями стосовно розпорядження земельною ділянкою, яка є предметом спору у даній справі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді під час розгляду даної справи, позовна заява, подана Рівненською місцевою прокуратурою в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації, підлягає залишенню без розгляду відповідно до п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Крім того, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду, суд постановляє про це ухвалу /п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України/.

У зв`язку з тим, що цивільний процес має диспозитивний характер та, враховуючи право особи, яка подала позовну заяву розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд, суд вважає, що залишення без розгляду позовної заяви не суперечить чинному законодавству. Заява про залишення позову без розгляду подана представником позивача, яка не обмежена в такому праві, а відтак із врахуванням вимог ЦПК України та принципу диспозитивності цивільного судочинства, така заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

залишити без розгляду цивільний позовРівненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адіміністрації до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Шпанівська сільська рада Рівненського району Рівненської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування земельної ділянки з незаконного володіння.

Ухвала суду може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 23 травня 2022 року.

Суддя Кушнір Н.В.