Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2022 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі :

головуючого судді Тептюка Є.П.

за участю секретаря Щербак-Стерниш Д.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача:

22.11.2021 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Тараненка Мирослава Олександровича звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів в сумі 3966000 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 21.08.2013 року між сторонами укладено договір позики, за яким відповідно до розписки від 21.08.2013 року відповідач отримав у позивача 150000 доларів США. 05.08.2021 року позивачем направлено відповідачу вимогу про повернення коштів, яку отримано останнім 29.09.2021 року. Станом на дату звернення з позовом до суду, борг відповідачем не сплачено. Сума боргу становить 3966000 грн., оскільки 150000 доларів США, еквівалентно даній сумі, відповідно до офіційного курсу НБУ, станом на 22.11.2021 р.

29.11.2021 року представником позивача подано уточнену позовну заяву в якій він просив: в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 , звернути стягнення на користь ОСОБА_1 на земельні ділянки, що належать ОСОБА_3 та визнати за ОСОБА_1 право власності на: земельну ділянку, площею 0,5063 га, кадастровий номер :05:001:0335, з цільовим призначенням для проведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Свидівоцької сільської ради Черкаського району, Черкаської області; земельну ділянку, площею 0,6849 га, кадастровий номер: :05:001:0336, з цільовим призначенням для проведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Свидівоцької сільської ради, Черкаського району, Черкаської області; земельну ділянку, площею 1,7399 га, кадастровий номер :05:001:0037, з цільовим призначенням для проведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Свидівоцької сільської ради, Черкаського району, Черкаської області.

13.04.2022 року представником позивача подано заяву про зміну предмету позову, в якій сторона позивачів просить: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 4387500 грн., оскільки 150000 доларів США за курсом НБУ, станом на 13.04.2022 року, становлять 4387500 грн.

Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі:

22.11.2021 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову.

На підставі ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 23.11.2021 року - у забезпеченні позову відмовлено.

26.11.2021 року, на підставі ухвали Черкаського районного суду Черкаської області, прийнято до розгляду позовну заяву з відкриттям провадження.

29.11.2021 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 30.11.2021 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено частково. Вжито заходів забезпечення позову, шляхом зупинення продажу арештованого майна на земельних торгах (аукціоні), а саме щодо: земельної ділянки за кадастровим номером :05:001:0335, площею 0,5063 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована у Черкаській області, Черкаському районі, с/рада Свидівоцька, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); земельної ділянки за кадастровим номером :05:001:0336, площею 0,6849 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована у Черкаській області, Черкаському районі, с/рада Свидівоцька, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); земельної ділянки за кадастровим номером :05:001:0337, площею 1,7399 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована у Черкаській області, Черкаському районі, с/рада Свидівоцька, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) - до набрання рішенням суду законної сили. В іншій частині заяви відмовлено.

20.12.2021 року представником заявника ОСОБА_6 адвокатом Сучило А. подано клопотання про залученням ОСОБА_6 до участі в розгляді справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

01.04.2022 року представником позивача подано заперечення на клопотання про залучення третьої особи.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 01.04.2022 року, відмовлено у залученні ОСОБА_6 до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

Пояснення сторін у судовому засіданні:

У підготовчому судовому засіданні сторона позивачів просила задоволити позовні вимоги, викладені у заяві про зміну предмету позову.

Сторона відповідачів визнала позовні вимоги повністю.

Встановлені судом обставини:

У судовому засіданні встановлено наступне.

З розписки про отримання грошей вбачається, що ОСОБА_3 , в порядку та на умовах договору позики №б/н від 21.08.2013 року, 21.08.2013 року отримав від ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 150000 доларів США готівковим способом. Грошову суму в розмірі 150000 доларів США ОСОБА_3 зобовязався повернути ОСОБА_1 за першою вимогою (Т.1, а.с. 13).

21.08.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір позики №б/н, згідно якого ОСОБА_1 передає, а ОСОБА_3 приймає у власність 150000 доларів США, що можуть бути використані в якості сплати коштів за земельні ділянки. Факт одержання позики підтверджується розпискою. Позику позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві готівкою або земельними ділянками в строк - по першій вимозі позичальника (Т. 1, а.с. 14-15).

21.08.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №1 до договору позики №б/н від 21.08.2013 року, згідно якої сторони доповнили та виклали пункти основного договору в наступній редакції, зокрема: позикодавець передає, а позичальник приймає у власність 150000 доларів США, які можуть бути використані в якості сплати коштів за земельні ділянки, кадастрові номери: :05:001:0335, :05:001:0336, :05:001:0037. Позичальник зобовязується повернути позикодавцю в строк та на умовах передбачених цим договором суму коштів, отриману відповідно до п. 1 цього договору або земельні ділянки, з кадастровими номерами: :05:001:0335, :05:001:0336, :05:001:0037.

05.08.2021 року ОСОБА_1 направлено вимогу до ОСОБА_3 щодо повернення грошових коштів в сумі 150000 доларів США, отриманих останнім на підставі розписки від 21.08.2013 року, в строк до 01.10.2021 року. Вимога отримана ОСОБА_3 29.09.2021 року (Т.1, а.с. 12).

Норми права, що підлягають застосуванню:

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з вимогами частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів.

Вказана правова позиція щодо застосування вказаних норм права, висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі №6-1967цс15.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов`язання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.14 Постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи:

Вирішуючи справу суд враховує, що позивач на підтвердження своїх вимог надав розписку, складену відповідачем про те, що той отримав в борг грошові кошти та зобов`язався їх повернути.

Оскільки сторони дійшли спільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час, про що склали відповідну розписку, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови.

Таким чином, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кошти, яке має виконуватись належним чином у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

З розписки, складеної 21.08.2013 року вбачається, що ОСОБА_3 отримав саме позику у ОСОБА_1 в сумі 150000 доларів США, які зобов`язався повернути ОСОБА_1 за першою вимогою.

21.08.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір позики №б/н, згідно якого ОСОБА_1 передає, а ОСОБА_3 приймає у власність 150000 доларів США, що можуть бути використані в якості сплати коштів за земельні ділянки. Факт одержання позики підтверджується розпискою. Позику позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві готівкою або земельними ділянками в строк: по першій вимозі позичальника.

21.08.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №1 до договору позики №б/н від 21.08.2013 року, згідно якої позикодавець передає, а позичальник приймає у власність 150000 доларів США, які можуть бути використані в якості сплати коштів за земельні ділянки, кадастрові номери: :05:001:0335, :05:001:0336, :05:001:0037. Позичальник зобовязується повернути позикодавцю в строк та на умовах передбачених цим договором суму коштів, отриману відповідно до п. 1 цього договору або земельні ділянки, з кадастровими номерами: :05:001:0335, :05:001:0336, :05:001:0037.

Враховуючи, що розписка та договори позики містять умови отримання позичальником від позикодавця в борг визначеної грошової суми із зобов`язанням її повернення за першою вимогою, останні підтверджують боргове зобов`язання та отримання коштів відповідачем від позивача.

На час пред`явлення позову борговий документ - розписка знаходилася у позивача. Знаходження розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем свого обов`язку про повернення боргу, а тому наявні підстави для стягнення боргу.

У зв`язку з тим, що взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики від 21.08.2013 року в розмірі 4387500 грн., на стягненні якої наполягав позивач, та яку визнав відповідач у повному обсязі.

Судові витрати:

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи загального захворювання (Т.1, а.с.7) і звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 12405 грн.

Керуючись ст.1046,1047,1049 ЦК України, ст.ст.200, 206, 263-265ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів задоволити повністю.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 4387500 (чотири мільйони триста вісімдесят сім тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 12405 (дванадцять тисяч чотириста п`ять гривень).

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду або безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , інвалід 2 групи загального захворювання довічно, РНОКПП: НОМЕР_2

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований у АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий Черкаським РВ УМВС України в Черкаській області 25.11.1997 року, РНОКПП: НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 17 травня 2022 року.

Суддя: Є. П. Тептюк