Справа № 524/977/16-ц
Провадження № 2/524/164/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі: - секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., - позивача ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищого навчального закладу «Університет імені Альфреда Нобеля» про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі , стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації втрати частини заробітної плати, моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2022 року до суду надійшла письмова заява позивача ОСОБА_1 щодо відводу головуючого у справі, мотивуючи тим, що з вини головуючого - судді Нестеренка С.Г. справа тривалий час є не розглянутою, головуючий причетний до розподілу справи між суддями, формально відносився до розгляду заяв про відвід інших суддів, багато заробляє на посаді судді, негативно характеризується в засобах масової інформації, упереджено поставився до нього, позивача.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлений ним головуючому у справі відвід.

Головуючий заявив самовідвід, посилаючись на підстави згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України з метою усунення будь-яких сумнівів в неупередженості або об`єктивності судді внаслідок упереджених негативного характеру обвинувачень позивача, які були озвучені у письмових заявах позивача, які надійшли до суду 19 травня 2022 року.

Суд, вислухавши заяву про відвід та пояснення позивача, заяву про самовідвід та пояснення головуючого у справі, встановив наступне.

З матеріалів вказаної справи вбачається, що справа була передана судді Нестеренку С.Г. як головуючому у квітні 2022 року після здійснення повторного автоматичного розподілу справи у зв`язку із тривалою непрацездатністю судді Вінтоняк Н.В. Справа була призначена до розгляду на 13 год. 00 хв. 19 травня 2022 року з викликом раніше залучених учасників справи. До цього часу головуючий у справі - суддя Нестеренко С.Г. не головував при розгляді вказаної справи по суті. Розгляд головуючим у справі попередніх заяв позивача про відвід інших суддів, які раніше головували при розгляді цієї справи, здійснювався фактично у порядку письмового провадження. При цьому, суд враховує, що з позивачем головуючий та члени його сім`ї не перебувають у родинних та будь-яких інших відносинах, які свідчили б про заінтересованість судді на користь певних осіб, зустрічей з позивачем не мав взагалі, жодних негативних висловлювань та дій стосовно позивача не вчиняв, результати розгляду справи не обговорював та не висловлював. Крім того позивач не навів належне обґрунтування щодо того, що головуючий якимсь чином заінтересований на користь відповідача та щодо причетності у розподілі справи між суддями, тривалого розгляду справи. Натомість очевидні упереджені обвинувачення позивача стосовно головуючого у справі.

Відповідно ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд звертає увагу на те, що неупередженість є основоположним принципом і необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків та виявляється як у змісті судового рішення, так і в усіх процесуальних діях, що передують його прийняттю.

У контексті ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У національному законодавстві відсутні будь-які роз`яснення щодо визначення критеріїв чи обставин, які би могли враховуватися судом при надані оцінки фактам щодо неупередженості, а саме які складові елементи повинні містити обставини, щоб можна було прийти до висновку в неупередженості суду.

У розумінні ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (ратифікована Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

З огляду на основні засади і практику Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду, відповідно до п.1 ст.6 вказаної вище Конвенції, повинна визначатися за критеріями суб`єктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання і поведінка судді та об`єктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо об`єктивної неупередженості, Європейський суд з прав людини у справі «Фей проти Австрії» вказав, що така полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити , чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007р. та від 24.02.1993р. по справі «Фей проти Австрії» судом вказано, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає - на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий -у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Окрім того, відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в рішеннях у справах «Микаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому, кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

Заява позивача не містить належного обґрунтування щодо наявності підстав для відводу головуючого у справі, містить елементи упередженого ставлення самого позивача до судді зі спотворенням фактичних обставин по руху справи і причетності до цього головуючого у справі - судді Нестеренка С.Г.

Однак з врахуванням наведених обставин розгляд справи під головуванням судді Нестеренка С.Г. у подальшому фактично є неможливим, оскільки реально ставить під сумнів неупередженість, об`єктивність та безсторонність судді внаслідок необ`єктивних, надуманих та упереджених обвинувачень судді зі сторони позивача.

Тому відповідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України з метою усунення будь-яких сумнівів в неупередженості або об`єктивності судді Нестеренка С.Г., необхідно задовольнити заяву судді Нестеренка С.Г. про самовідвід та прийняти від нього самовідвід у справі.

Керуючись ст. 36, 40, 258-260, 354 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого у справі - відхилити.

Заяву головуючого у справі - судді Нестеренка С.Г. про самовідвід - задовольнити.

Прийняти самовідвід судді Нестеренка С.Г. у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищого навчального закладу «Університет імені Альфреда Нобеля» про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі , стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації втрати частини заробітної плати, моральної шкоди.

Передати справу до канцелярії суду. Ухвала виготовлена та підписана 19 травня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: